4 JULI 1778
Ni är svår att tillfredsställa.
Det har jag svårt att tro.
Jag uppför mig illa.
Jag ska dra mig tillbaka från ert sällskap.
Är era hundar vänskapliga?
Jag ska inte misslyckas.
I dag är det årsdagen
av vår deklaration.
Gud vare tack
för vår frihet.
Jag tål inte Franklin.
STUNDANDE KRIG
DEKLARATION
BASERAT PÅ BOKEN AV STACY SCHIFF
Hugg in, mr Adams, det finns mer än tillräckligt.
Jag har redan ätit, sir, för flera timmar sen.
Och hur går era studier?
Vad?
Jag frågade hur era fransklektioner gick.
Ert uttal är uselt. Inte undra på att jag inte förstod er.
En innerlig gest är väl bättre än att vara helt felfrinte sant?
Ni tog droskan igen i går kväll.
Ursäkta?
Jag skulle gå på operan. I stället blev jag strandad här.
Jag ber om ursäkt. Jag var på en bankett för Parmentier.
Vem?
- Den omtalade farmakologen. - Aldrig hört talas om mannen.
Inte för att jag bryr mig om den så kallade musiken. Bara oväsen.
Bara poänglöst ylande, men jag hade redan köpt en biljett.
Får jag fråga er en sak?
- Varsågod. - Vad gör ni här?
Jag är inte skyldig att berätta det.
Det skulle förenkla arbetet.
Och vilket arbete är det, sir?
Era konton är i oordning. Ni bokför inga utgifter.
Er korrespondens är oläslig och ni äter frukost kl 10:14.
Ändå har jag på nåt vis lyckats förhandla fram en allians med Frankrike.
Och vilken nytta har det gjort?
Franska flottan är den största samlingen havsburna korkskallar
jag nånsin haft oturen att stöta på.
Vi strider ensamma, mer skuldsatta än nånsin.
Och ändå fjäskar ni för er trogna vän Vergennes.
Det är nog bäst att hålla sig väl med honom.
Det är nog bäst att få honom att infria sina förpliktelser.
Och om inte ni gör det, gör jag det.
Med er djupa förståelse för allt som är franskt,
lär den strategin säkerligen nå framgång.
Och nu ska vi hålla fest.
Invänder ni mot firandet av vår självständighet?
Dagen erfordrar högtidlig ceremoni, inte lättsinnig förströelse.
Våra värdar ser annorlunda på det, och det gagnar oss att behaga dem.
Denna hyllningsakt kommer att kosta oss vad?
Absolut ingenting. Monsieur Chaumont betalar för den.
Ja, det gör det ännu värre.
Hur många amerikaner förväntas vi ta emot?
Tio? Femtio? Tusen?
Vi har bara tre, min kära.
- Och dr Bancroft, då? - Han sover inte här.
Han kunde lika gärna göra det.
Kanske dags att ni diskuterade att begära hyra.
Jag kan knappast be gäster att bli hyresgäster.
Vi inhyser dem, utfordrar dem, ger dem hästar och tjänare, och nu festen.
För hur många livres?
Kostnaden är inget mot de framtida handelsintäkterna.
När kommer denna framtid? Kommer nån av oss att leva för att se den?
Jag förväntar mig inte att du ska förstå invecklad handel.
Visst. Spela dina små spel.
Men tro mig, denna extravagans blir vårt fördärv.
Äntligen. Hjälp mig upp, din stora klump.
Och vad svarade han?
Jag hängde inte riktigt med.
Nåt om hur de slår in saker på konditoriet.
Pappret kan vara rött, eller grönt, men bakverket inuti är detsamma.
Han säger att bakom deras olika övertygelser,
delar alla religioner en grundläggande sanning.
Det är för komplicerat för mig.
Du borde kanske ha funderat noggrannare
innan du erbjöd vår dotter till hans sonson.
Nu räcker det.
Ifrågasätt inte mig.
Säg till honom att en protestant aldrig kan avancera här.
Och Cunégonde kan inte bindas vid ett sånt öde.
Jag har redan inlett förhandlingar.
Vill du att jag gör mig till åtlöje?
Dina fyllepåhitt orsakade det här, inte mina.
Som om du vet vad du pratar om.
Är din fåfänga viktigare än vår familjs framgång?
Han har gott om guld i Amerika.
Och hur skulle det gynna oss här?
En dotter är en börda att lämpa över så snart om möjligt.
Din far förstod det.
Varför gör inte du det?
Kanske mademoiselle Jupin kan förklara det för mig.
Hon är uppenbarligen en omdömesgill kvinna.
Du är skamlös, madame.
Om jag ändå vore det.
Tror du jag är blind för ditt flörtande med en man som är 40 år äldre än du?
Som du kallar papa, vars knä du sitter i
och tutar i sockersött nonsens i dina ändlösa brev?
Vilken oerhörd fräckhet.
Ja.
Hur vågar jag söka sällskap av nån som roar mig,
och vanära min tillgivne makes goda namn på det viset?
Namnet är mitt. Egendomen är min. Och jag får som jag vill.
Fan ta alla andra.
Jag spräckte en söm och Gabrielle fick sy igen den.
Vad tycker ni?
Kommer Franklinet att tycka om den?
Underbar.
Ja?
Vad?
Du är på väg att säga nåt.
Bara att jag kom till det här landet med en pojke,
och nu tittar jag på en man.
Tack.
Du är skickligare på franska än jag nånsin blir,
du är en flitig sekreterare.
Du har ett sveklöst drag som charmar både kvinnor och män.
Jag har väl haft en utmärkt lärare.
Du menar mig?
Käre pojke. Jag tänker ständigt på
att säkra en plats åt dig som är passande för vår familj.
Kommer inte kongressen att betala mig lön?
Det får vi hoppas, men jag talar om mer varaktiga arrangemang.
Varaktiga på vilket vis?
Monsieur Brillon och jag har diskuterat en allians.
Av vilket slag?
Äktenskapsslaget.
Vilka skulle gifta sig?
Du skulle gifta dig med mademoiselle Cunégonde.
Hon är bildad, söt och välbeställd.
Och jag tror att du kanske till och med är lite förtjust i henne.
Vet hon?
Det angår inte henne.
Angår det mig?
Vi pratar ju om det nu, inte sant?
Gör inte samma misstag som jag.
När du gifter dig, gör det till din fördel.
Allt annat bäddar för bedrövelse.
Om Cunégonde blir min fru, vad blir jag?
En fransman av allt att döma.
Och du, du...
Ska du bara lämna mig här?
Samtyck till denna union,
så ska jag gladeligen tillbringa resten av mina dagar i Frankrike.
Jag vill se dig stadgad, pojke, innan jag inte ser nåt alls.
Okej... Jag... Ja.
Okej.
Jag överlåter äran åt dig.
Var var jag?
"Två tiggare reste runt..."
"Blind kärande, halt svarande, delar,
Den goda lagens opartiska välvilja
Ett snäckskal åt honom, ett snäckskal åt dig,"
"Juristens arvode mitt däri."
Tänka sig.
Vilken fin vänskapsuppvisning.
Jag förundras över att de inte skär halsen av varandra.
Varför skulle de göra det?
Jag har hört från en säker källa
att de alla rutinmässigt hänger sig åt de mest liderliga akter
och betraktar äktenskapsbanden som en ren fars.
Nej. Verkligen? Gode gud.
Han släpade med mig på middag med de där Brillons.
Nog så trevligt, ska jag erkänna.
Men här sitter denna slätstrukna kvinna bredvid mig vid bordet...
Vad tror du?
Jag kan inte gissa.
Hon är makens amoureuse, tämligen öppet. Och hustrun?
Madame Brillon.
Hon tröstar sig med en viss monsieur le Coq.
- Herr Tupp. - Ett alias, givetvis.
Är ni säker på det här?
Franklin berättade det för mig. Det är just en sån sak han skulle veta.
Sannerligen tillnyktrande.
Och dessa är våra allierade.
Jag betvivlar ibland deras lojalitet.
Mycket är utlovat, men...
- Har ni diskuterat det här med Franklin? - Nej. Han vägrar.
Nåja... Där ser ni.
Ni och jag borde prata.
De har alla sett dig på scen.
Men inte bjudit hem mig.
Du är inbjuden nu.
Tretton ränder.
Blev det rätt?
Du gör utsikten för självständighet ännu mer tilltalande.
Som du pratar.
Du låter alltmer fransk för varje dag.
Det är väldigt...
Men jag vet inte om jag tycker om det.
Jag föredrar dig som amerikan.
Är det vad du vill Jag menar...
Jag menar, är det den sortens person som du...
Titta där.
Han tog med en afrikan till festen.
Hon är skådespelerska.
Hur vet du det?
Jacques nämnde nåt om henne.
Det är ännu mer skandalöst.
De använder scennamn, du vet.
För att dölja var de kommer ifrån.
Vad har vi gjort för att förtjäna det här?
Den där slösaktigheten ämnar driva mig till en för tidig död.
Säg inget just nu.
Jag ska kasta ut honom.
Det ska du inte alls.
Då kan han gömma sig från sina fordringsägare
och tigga från sina horor, och se hur han gillar...
Sluta!
Mor.
Far.
Får jag presentera mademoiselle Caillot från Comédie-Italienne.
Så älskvärt av er att låta detta stackars skuggbarn
få sin dag i det dyrbara ljuset.
Åh. Nåja. Jag...
Vi såg er i den där farsen av Goldoni.
Ni var helt magnifik!
Madame. Varför så moloken i dag?
Ser jag dyster ut?
Kanske...
...misstar jag mig.
Chaumonts pojke gör som han vill,
utan att bry sig om vad världen tycker.
Världen kan ännu få sista ordet.
Men han kommer att ha argumenterat med den. Och det betyder nåt.
Du är på dåligt humör.
Min käre papa...
Kan nåt komma emellan oss?
Madame, vi har vårt avtal.
Jag menar inte dessa andra kvinnor.
Vad kan bryta vårt själsband?
Inget jag kan komma på.
Har jag ditt löfte?
Vad är det du vill säga?
Mina damer och herrar. Er uppmärksamhet, tack.
Frihetsförhärligandet börjar strax.
Herr Tupp.
- Vad? - Ni hörde mig.
"Denna doktrin, mina vänner,
är förnuft och vishet."
Förnuft och vishet.
"Men förlita er inte för mycket på er egen flit."
Flit.
"Och som avslutning,
erfarenhet är en dyr läxa..."
Men dårar lär sig ingen annan.
"Som Poor Richard säger,
de som vägrar ta emot råd kan inte hjälpas."
Men om ni vägrar lyssna på förnuft...
"Då knäpper hon er säkerligen på näsan."
Och så genialisk är Franklin.
Han fångade blixten från himlen...
...och dräpte tyrannerna.
Det är ren avgudadyrkan.
Jag hoppas att det här är bekvämt.
Tämligen uthärdligt, monsieur Gérard.
Denna inventering från er kongress
har fått mig att tappa andan, mr Adams.
49 000 uniformer, klarinetter och trumpeter,
skedar och notblad, målarfärg och fingerborgar.
Ni lär nog även finna en fregatt och åtta örlogsfartyg angivna.
Som tillsammans utgör en tiondel av denna regerings årsbudget.
Hans Majestät har redan spenderat hundra...
Hundrafemtio miljoner livres för att säkra er självständighet,
och ändå tillhör New York, North och South Carolina och Georgia britterna.
För att amiral d'Estaings expedition inte lyckades bryta deras grepp
om den amerikanska kusten.
Frankrikes namn lär visst ha fördömts av en mobb fyllon
från New England.
Och i Frankrike kan en man visst behandla ett äktenskap som...
Vissa missförstånd är att vänta sig under krigstid.
Håller ni inte med, mr Adams?
Ju längre jag stannar i Europa och reflekterar över våra angelägenheter,
desto mer verkar vår allians som...
...en grund på vilken vi kan bygga.
Men Frankrike har ännu inte infriat sina förpliktelser under vårt avtal.
Vi har skickat er kanoner och ammunition. Musköter och bajonetter.
Gett er tillräckligt med pengar...
Vår situation förblir lika prekär som innan ni gick med i striden.
Vi är underbemannade och saknar även de elementära förnödenheter
som denna allians skulle tillhandahålla.
Inget skulle avsluta kriget snabbare
än en mäktig fransk flotta för att övervinna engelsmännen till sjöss.
Är ni expert på sjömilitärstrategi också, mr Adams?
Vad jag än är, så är jag inte blind.
Och jag ser att Frankrike vill hålla vårt huvud ovan vattenytan
men inte förhindra att vi drunknar.
Mår ni bra, dr Franklin?
Denna nedriga gikt. Jag skulle inte önska kung George den.
- Kan vi göra nåt? - Inget. Inget, dessvärre.
- Låt mig hämta hovläkaren. - Nej, nej. Tack.
Enda lindringen är vila och tomma förhoppningar.
Om jag kunde vädja till ministern
att överväga att förse oss med tyg och uniformer.
Ja. Ja. Givetvis.
Gérard?
Tre miljoner livres.
En spottstyver trots allt.
Tror du verkligen att han lurades av din plötsliga uppvisning av svaghet?
Din idé om diplomati kommer att omintetgöra oss.
Amerika kan inte uthärda mer av detta långsamma, tysta, omärkliga krypande.
Vi måste uppvisa viljestyrka, orubblig drivkraft och flit.
Det finns inget franskt ord för flit.
Konsten här är att åstadkomma mycket genom att verka åstadkomma lite.
En konst du verkar ha bemästrat.
Så länge jag finns kvar på denna jord,
ämnar jag behaga detta hov för att skaffa alla fördelar jag kan.
Vi bröt oss inte ur en tyranns bojor för att kliva i en annans.
Greve Vergennes är inte vår vän.
Nej, men jag tycker om honom ändå.
Försvinn!
Vilket spektakel.
Man undrar hur reformationen nånsin lyckades.
Stackars satar, som pillar på sina radband och skanderar latin.
Inte för att de förstår ett ord.
London skickar förresten sina gratulationer.
Blotta gratulationer kompenserar inte riskerna jag tar.
Var tålmodig, mr Bancroft. Ni har belönats generöst hittills.
Tänk på himlens välsignelser som fortfarande väntar.
Jag betvivlar att vårt samröre förtjänar några gudomliga belöningar.
Jag föredrar kompensation i detta liv.
En man som värderar pengar så högt tenderar inte att vara så nogräknad
med var de kommer ifrån.
Jag har gett er och London tillräckligt bevis på min lojalitet.
Kriget går dåligt för Amerika.
Det är dags att sätta in den sista stöten.
Så ett frö av tvivel gällande Versailles avsikter.
Du lär få svårt att övertyga dr Franklin att tro
att greve Vergennes agerar i ond tro.
Mr Adams är mindre betagen i fransmännen.
Om dr Franklin röjdes ur vägen...
- Det är jag inte delaktig i. - Ni var ju besluten
att få slut på kriget!
Ett oförsiktigt ord om vårt avtal till dr Franklin eller mr Adams...
Atmosfären i Passy är förrädisk nog ändå.
Att riskera att jag blottas gagnar inte er.
Ni är inte Hans Höghets enda ombud i Frankrike.
Men jag är den enda med dr Franklins förtroende.
Och mr Adams förtroende?
Mr Adams har låga tankar om mänskligheten.
De kanske är berättigade.
Ni är en rådlig karl.
Ni hittar säkert ett sätt att övertyga honom.
Om ni har kommit för att fira 4 juli,
är ni en aning sen.
Oroa er inte, doktor. Jag har fått en fullständig rapport.
Frihetsförhärligandet!
Vilket spektakel.
Vadan denna ära då?
Ni opponerar er kanske mot vår önskan att hålla er nära.
Ni har säkert inget annat än mitt välbefinnande i åtanke.
Det skulle se illa ut för polisen om ni råkade ut för ett missöde.
Hur skulle det gå till när jag så sällan är utom ert synhåll?
Vi är knappast de enda som bevakar er.
Och inte alla är så vänligt inställda till er närvaro.
Vad är det ni vill säga?
Att det kanske vore klokt för er att vara aningen försiktig med var ni går.
För att?
Vissa rykten. Inget mer.
Monsieur Lenoir, varför kan jag aldrig vara säker på
om ni försöker hjälpa eller skada mig?
Kanske har ni en misstänksam natur?
Jag är verkligen en väldigt uppriktig man.
Ta hand om er, doktorn.
Paris är tillräckligt kaotiskt som det är.
Kom in.
Jag tänkte att ni kanske behövde nåt stärkande.
Mr Bancroft. Ytterst vänligt.
Kom.
Inget mindre än från mitt privata lager av Shui Xian.
Tack.
Önskas nåt i teet?
Svart, tack. Ju svartare desto bättre.
- Varsågod. - Tack.
Han tog droskan igen i går kväll.
Ja. Nåt om en bankett för monsieur Parmentier.
Den omtalade farmakologen.
- Ni har hört talas om honom. - Hur tolererar ni detta beteende?
Man accepterar hans karaktärsbrister i utbyte mot nöjet av hans sällskap.
Vilket nöje är det?
Sanningen att säga, mr Adams,
är jag tacksam för att ni kommit för att ingjuta lite kraft i vår diplomati igen.
Det gläder mig att höra, mr Bancroft.
Ni förstår...
Och vår respekt för dr Franklin förblir givetvis oförsvagad.
Enligt min åsikt är det hög tid att nån satte franska hovet på plats.
Jag har uppmanat till striktare åtgärder ett bra tag och...
Medan jag är här, mr Bancroft, kommer Versailles inte att få nån ro.
Tack och lov för det.
Mer te?
Tack.
Släpp mig!
Vad är det här?
- Vad ser det ut som? - Kidnappar ni mig?
Ni kommer aldrig härifrån.
Det gör vi nog. Vet du varför?
Du ska säga till grindvaktaren att du känner oss.
Ni får döda mig först!
Era jävlar! Ni...
Han är modigare än vi trodde! "Ni får döda mig först!"
Har inte ni idioter nåt bättre för er?
Kanske inte. Eller kanske.
Drick, Akilles.
Du lär behöva det.
Sätt fart nu, kusk!
- Ska du gifta dig med henne? - Farfar vill det.
Ja. Men frågan är vad du vill.
Hon är väldigt trevlig.
Jag tycker om när hon retas med mig
- och... Tror jag? Och hennes familj är... - Rik?
- Inte så rik. - Rik nog.
Men unge Akilles...
Är intresserad av nån annan.
Eller hur?
Ska vi sitta här hela natten?
Betrakta det som bra träning.
För vad?
Det kommer nån.
Tänker du sticka mig med den där?
Gilbert.
General Lafayette, om ni inte misstycker.
Verkligen?
Självklart inte.
Låt mig omfamna dig, mon ami.
Verkar jag amerikansk nu?
Inte riktigt. Mer som Auvergne insvept i en liten bit av New Jersey.
- Förolämpar en officer. - Häng honom, tycker jag.
- Eller knivhugg honom bara. - Ja, det funkar.
Varför allt hemlighetsmakeri?
Tekniskt sett sitter jag i husarrest.
Kungen gillar inte när hans markiser åker för att utkämpa nån annans krig.
Men det är vårt krig nu. Bådas krig.
Och det är det vi ska diskutera här.
Sätt er, mina vänner.
Och låt oss prata om kampen för frihet.
Portsmouth, Liverpool, Lancaster, Plymouth, Cork.
En skvadron av fartyg som anfaller varje hamn.
Tvinga britterna att försvara kusten,
så får de färre män och fartyg att skicka till Amerika.
Vad säger ni, mina herrar?
Exakt hur ska denna flotta bekostas?
Vi kräver betalning från städerna.
Det är fräckt.
Och om städerna vägrar betala för detta beskydd?
Då bränner vi ner dem.
Vad sa han?
Han...
Min vän, några ord av förnuft här.
Plundringen från bara Liverpool vore värd två miljoner pund.
Säg en kvarts miljon för Lancaster, en halv miljon för Cork.
Ni godkänner väl inte denna idiotiska plan?
Vad är det, mr Adams? Är det här inte virilt nog för er?
Det är fullständigt befängt. Det är omöjligt.
Omöjliga planer lyckas ofta för att ingen väntar sig dem.
Och hur många män skulle denna eskapad kräva?
Högst 2 000 franska soldater.
Nej, nej, nej. För få, markisen.
Ta fyra eller fem tusen. Gör rejäl skada.
Vad sägs om att skicka ett kavalleri för att sprida terror från kusten?
En utmärkt idé. Krossa deras anda! Låt fruktan spridas över landet.
Ja, men... Skulle inte terror bara dra ut på lidandet på båda sidor?
Ge England en smak av medicinen
som de har tvingat i oss. Det vore en riktig respons.
Och vem ska leda denna hord i dess härjningar?
Vem annars, monsieur? Jag själv. Med mina följeslagare vid min sida.
Ett barnakorståg. Vilken god idé.
Och en flock elefanter i klass med Hannibal, stampandes över Lancashire.
Deras jämrande fångar drivna framför dem, täckta av blod.
Plymouth delenda est.
Det här är ett sorgligt ämne att skämta om.
Planen är tämligen seriös.
Vi ämnar segla iväg och få England på fall.
"Vi"?
Ja. Gilbert, Ségur, Noailles och jag.
Mina herrar, kan ni lämna oss, tack?
Så här går det när en bastard uppfostrar en bastard.
Vet du varför jag förde dig hit?
För att se mig framgångsrikt...
För att ha ett barn i närheten som kan sluta mina ögon när jag dör.
Jag är 19.
Det är nära nog.
Ska jag bara vänta här då? Tills nån dödlighet övervinner dig.
Och vad ska jag säga till din far?
Att jag tog dig ifrån honom bara för att lämna dig på botten av Irländska sjön?
Då skulle du tvingas prata med honom.
Ingen ära i graven, pojke.
"Vi lovar ömsesidigt varandra våra liv, våra rikedomar och vår helgade ära."
Ja, mr Jefferson roas av sina retoriska utsvävningar,
men vi undertecknade allihop.
Vi lagade en hygglig kvällsvard och sov i bekväma sängar.
Gilbert tog en kula för de orden.
Markisens hus har gjort en affär av krig i århundranden.
Vi har varit smeder och ljustillverkare
och har på sistone haft skapliga framgångar i tryckeribranschen.
Låt oss följa vår familjs kall och ej söka efter det som inte ligger i vår natur.
Du vill att jag ska vara en ynkrygg.
Jag vill att du ska leva, Temple. Och vid min sida.
Det skulle gynna vår sak mer än denna galna röra.
Du vet inte allt som finns att veta.
Men det gör du?
Du följer inte med, punkt slut.
Förstår ni svårigheten?
Jag vet att det är ett känsligt ämne.
Skulle han gå med på att prata med en präst?
Jag har uppmanat honom att vara öppen för allt.
Ärligt talat, vad spelar det för roll för mig?
Det är skenet som räknas.
Och om den förpliktelsen infriades?
Om prästen säger bra, bra.
Självklart, tout le tralala, skulle saken kräva lite finess.
Men vårt arrangemang skulle förbli detsamma?
Tja, jag är inte förtjust i tanken på
att hon blir...
En amerikan?
Vi betalar för...
Jag betalar för att fylla hennes huvud med musik, dans och italienska, tror jag.
Det är mycket pengar att låta gå till spillo.
Om vi enades gällande tro till er belåtenhet,
och jag försäkrade er om att både Temple och jag gärna stannar kvar i Frankrike...
Vi tycker om pojken, doktorn. Det gör vi.
Ingen tvekan om det.
Bra.
Det kallas en chemise à la reine, för att drottningen bar den först.
Eller egentligen är det vad en bonde skulle... Men när hon tog på sig den...
Och alla går till madame Bertin nu.
Jag säger: "Maman, det är orättvist att du får dina klänningar därifrån
och allt jag har är några gamla..."
- Du lyssnar inte. - Jo, då.
Jag...
Du skulle visa mig dina målningar.
Men bara för att du frågade.
Trädgården...
Pipou, hans nos är helt fel.
Här är klänningen jag pratade om.
Jag visar honom akvarellerna.
Tråka inte ut honom, min kära.
Jag är verkligen inte uttråkad.
Ni båda kanske skulle vilja promenera på terrassen. Det är en skön kväll.
Man kan bara gå fram och tillbaka.
Gå, är ni snälla.
Och var charmerande.
Du kan stanna.
Är det klokt, madame?
Vi kan nog lita på deras goda uppfostran.
Då så. Då får jag väl bara...
- Pardon? - Jag sa nej.
En sedel. 100 livres.
Ta den och gå.
Om ni inte tar den, ser jag till att få er bortförd från egendomarna
och att ni inte blir placerad i nåt hus, i nån befattning,
på femton mil runt Paris.
Inte ens...
...för att tömma latrinerna.
Monsieur Brillon...
Är inte värt besväret.
- Madame. - Make.
Vadan denna ära?
Jag ville bara vara mellan de två män som mest upptar mina tankar.
Vi diskuterade de olika troslärorna och hjärtats trofasthet.
Ni förhandlar om äktenskapet mellan vår dotter och er sonson.
Du har väl inte berättat för honom.
Berättat vad?
Vad vi kom överens om.
- Jag minns inte vår... - Visst.
Min gode sir.
Min man älskar er, liksom jag.
Så han vet inte hur han ska säga det som måste sägas.
- Vad i hela friden... - Så, jag måste säga det.
I våra hjärtan delar vi tron
att det bara finns en religion och en moralitet.
Kära ni, jag inser behovet...
Men även om individer kan göra som de vill
och låta andra ha sina fördomar,
kräver familjer en strängare värdering.
- Så... - Madame, jag varnar er...
...utan att bli era barn, ska vi vara era vänner.
Och även om det smärtar oss att ni kanske söker tillgivenhet nån annanstans,
ska vi ge er all omsorg vi mäktar med.
Men den här unionen kommer inte att äga rum.
En del är fria i sinnet, andra omfamnar sina kedjor och kallar det frihet.
Man kan inte resonera med dem.
Men misströsta inte. Jag hittar en gemål åt dig.
Och vi Franklin-män kommer att få vår ställning i världen.
Jag går tillbaka om det går bra.
Helst inte.
Inget kommer att hända i Passy.
Jag vet att du vill mitt bästa.
Plundra Liverpool?
Han skämtade.
Det låter inte roligt.
Versailles går aldrig med på det. De har redan börjat tröttna på kriget.
Ni underskattar hans övertygelseförmåga.
Han har förbjudit sin sonson från att åka.
Det lämnar 10 000 andra att ta hans plats. Vad betyder deras blod för honom?
Mr Adams skulle opponera sig. Han misstror hela alliansen.
Tänk om han hade full auktoritet.
Dr Franklin skulle behöva kallas hem,
och det är inte sannolikt. Falangerna i Philadelphia är för splittrade.
Då försöker vi på annat sätt.
Là.
Nåt att deklarera?
Se själv.
Med er tillåtelse, sir.
Mina damer och herrar! Andra ringningen!
Sista ringningen, mina damer och herrar!
Sista ringningen!
Jag gillar inte att stiga upp före soluppgången.
- Jag trodde du ville ha glans. - Ja. Men senare på dagen.
Hur...
Hur plundrar man egentligen en stad?
Han kommer få reda på det.
Vad händer när vi når Le Havre?
Vi köper några fartyg, rekryterar några tusen män,
skrapar ihop lite ammunition...
Det kommer nån.
Min vän. Ändrade din farfar sig?
Låt oss bränna England.
Undertexter: Kristina Donnellan