Havde han familie?
Han havde sin flaske og en lille hytte under Notre-Dame-broen.
Jeg betaler for begravelsen.
Det er mere, end han havde kunnet forvente.
-Hvorfor sendte De en dobbeltgænger? -Jeg fik at vide, at jeg måske var i fare.
-Af hvem? -En i Deres organisation.
De må fortælle mig hans navn, så jeg kan rose ham.
Jeg tror, at han foretrækker at være anonym.
En mand efter mit eget hjerte.
-Kusken. -Undskyld?
Han må have set noget.
Han stoppede en enkelt gang, hævder han. Ved la barrière de Passy.
-Og tolderen? -Har De en mistanke?
-Jeg er jo ikke politibetjent. Jeg... -Han er forsvundet.
Men vi skal nok komme til bunds i det. De har mit ord.
Det er ikke mange, der kan undersøge deres eget lig.
Og endnu færre ønsker det.
En interessant type, ikke?
Måske kan han være med i noget.
Medmindre han vil have mig med i noget først.
Monsieur, vil De give mig et øjeblik med min landsmand?
Jeg ser, om jeg kender andre, der er døde.
Det er min skyld.
-Har du myrdet den her mand? -Det kunne jeg lige så godt.
-Bedraget var mit. -Men på min opfordring.
Og for den kan jeg kun være taknemmelig. Det er jeg for al din hjælp.
Ved du, hvem jeg ikke stoler på? Lenoir.
Det var jo ham, der advarede dig.
For at kamuflere sine sande intentioner?
-Mistænker du nogen fra hoffet? -Måske arbejder han for briterne.
Måske er det en, der er tæt på mig. En, der vil se mig mislykkes.
Mr...
Adams?
Hvad tror du?
Jeg kan ikke forestille mig, at han ville gøre noget så barbarisk.
Og det ville jo gøre hans plan endnu mere solid.
Hold ørerne åbne.
Du er den eneste, jeg kan stole på.
FORESTÅENDE KRIG
ERKLÆRING
BASERET PÅ ROMANEN
"A GREAT IMPROVISATION" AF STACY SCHIFF
Ya! Ya!
Ya!
Temple!
Marie-Joseph-Paul-Yves- Roch-Gilbert du Motier?
-De har fundet ham. -Nogen vil tale med Dem.
Hvad er I for nogle tåber?
-Hvor mange slags er der? -Jeg taler ikke til Dem, monsieur.
Jeg anerkender ikke engang Deres eksistens.
Og Dem.
Jeg havde ellers troet, at De var en af de fornuftige.
Hvad i alverden overbeviste Dem om at deltage i sådan en tåbelig eskapade?
-Jeg... -Jeg er ligeglad!
Men Dem.
Jeg havde håbet, at erfaringen på slagmarken
kunne tage toppen af Deres tilbøjelighed til idioti.
Men jeg tog tydeligvis fejl.
Monsieur le comte, jeg må bede Dem huske på,
at De tiltaler en general i den kontinentale hær.
Jeg tiltaler den plageånd, der huserede i min forstue i månedsvis.
Som nu har fået ind i hovedet, at han vil invadere England
med de halvfordrukne driverter, han kunne støve op på havnen i Le Havre!
Vercingetorix besejrede romerne med mindre.
Hvad sagde De?
Jeg sagde, at det ville have fungeret, hvis De ikke havde stoppet os.
Jeg husker en dreng, der opsøgte mig for ikke så længe siden.
Han var ydmyg af manér,
og indtagende naiv, må jeg indrømme.
Ved De, hvad jeg ser nu?
-En mand. -Nej.
Jeg ser endnu en opblæst tåbe, der valser rundt i silke
og behages af sit eget spejlbillede.
De kan nu kalde Dem selv for fransk.
Vercingetorix. Han var en helt.
Selvom de kvalte ham.
Det hele er bare en leg for jer, ikke?
Mine venner, vi finder en anden måde at...
Hvad er der med ham?
Hey! I det mindste blev vi ikke anholdt!
Det her er jo vanvid.
Snigmordere ved byportene. Lig i lighuset.
Man kan ikke forlade sit hjem uden at blive overfaldet.
Jeg tænker naturligvis kun på Dem.
Jeg går mere op i at finde mit barnebarn.
Han er sammen med Jacques. Tjenestefolkene så dem på vejen.
Hvorfor stoppede De dem ikke?
Hvorfor afholder jeg ikke fuglene fra at flyve?
Hvor kan de være på vej hen?
Der, hvor de kan bringe størst skam over hans mor og far.
Jeg er ved at miste håbet, doktor.
Jeg har slået hånden af ham, men jeg kan ikke afrette ham.
Jeg frygter, at jeg måske siger det samme.
Min ven...
-Jeg tøver med at spørge nu, men... -Deres betaling.
Den ene mand skylder altid den anden. Sådan er verden.
Så jeg må spørge, hvornår jeg kan forvente...
Kongressen har lovet, at de behandler sagen hurtigt.
Ja, men...
Har de virkelig det?
Dr. Franklin!
Jeg kan ikke blive ved med at fortælle min kone...
Jeg ved, at De er derinde!
Hun har altid haft næse for penge. Altså...
Så kom dog ind!
-De er i live. -Beklager at måtte skuffe Dem.
Sikke noget vrøvl.
Det sidste, jeg har brug for, er, at De bliver ophøjet til helgen.
Hvad vil De?
De smider mig ud af mit eget hus.
Hvad sagde han?
Det var noget om blomsterbedene.
-Har han intet bedre at tage sig til? -Hvad vil De, mr. Adams?
-Nej. -Undskyld.
Nej, jeg vil ikke forhandle en traktat med London.
Det bliver De heller ikke bedt om. Det er de direkte ordrer fra kongressen til mig.
Der står, at De ikke vil tage "afgørende skridt
uden først at rådføre Dem med kong Ludvigs ministre."
Jeg informerer grev Vergennes øjeblikkeligt, så det er overstået.
-Det må jeg på det kraftigste fraråde. -Hvor overraskende.
Hvad skal det betyde?
Har De så svært ved at tro på,
at jeg kan sikre gode betingelser, uden at De agerer lynafleder?
Tværtimod.
Jeg har stor tiltro til, at De ender med at danse efter fjendens pibe.
Det er lavt. Selv for Dem.
Jeg vil ikke svigte den tillid og det venskab,
-franskmændene har vist mig... -Det vås igen.
-...og falde dem i ryggen! -Deres sentimentale vrangforestillinger...
De har holdt hvert eneste løfte.
De har åbnet alle døre!
Det og et æsel vil føre Dem direkte til galgepladsen!
Deres børn.
-Hvad med dem? -Er De bekymret for deres skæbne?
Jeg tvivler på deres karakterstyrke.
Jeg beder for, at de ikke vakler i deres tro på en nådig Gud.
Jeg tænker på dem dag og nat.
Det der ville jeg brænde, hvis jeg var Dem.
Der kommer intet godt ud af det.
Tag min pung. Jeg vil ikke have ballade. Lad være.
Så hurtigt vil det gå.
Hvor vover De?
Jeg troede, at det var ham i vognen. Han narrede os begge.
Det var kun den ene af os, der holdt bladet.
Jeg gjorde min del. De skal ikke klandre mig.
Hvad har De hørt?
-De leder efter tolderen. -Ja, men de finder ham ikke.
-Der er en bedre måde at gøre det her på. -Det siger De jo, men han er her stadig.
-Det skal bare have lidt mere tid. -Det har jeg ikke. Det har De heller ikke.
Adams vil af med Franklin. Han har kongressen bag sig.
Den gamle kan ikke stoppe det.
Lad dem rive hinanden i stykker, og så kan England høste frugten
uden flere ulykker på vejen.
Hør her. Det er bedre end at blive fanget, ikke?
Jeg kan blive røvrendt. Det kan De også.
Hvis jeg gør, tager jeg Dem med ned.
Kom nu. Tre bægre og én kastanje.
Find kastanjen og fordobl indsatsen.
Der.
Væk.
Giv mig nogle penge.
Jeg har ingen.
Ville du erobre England med tomme lommer?
Det er ikke mig, der er blevet smidt ud af sin far.
Nej, det er dig, der nossede i den og er for bange til at tage hjem.
Det er ikke mit hjem. Det er bare der, min bedstefar...
Nasser på mine forældre.
Pokkers, jeg sagde faktisk sandheden.
Hvad rager det mig?
Åh, det var voksenord.
Holder du noget skjult? En ven.
Nu er vi begge konger.
Vi ses.
Jeg kan fortælle dig en hemmelighed. Hun sagde, at du var sød.
-Hvem? -Det ved du godt.
Skrid nu bare!
Hun er ikke en pige, man bare banker på hos.
Man ved aldrig, hvem der er på den anden side.
I det mindste er det ikke dig.
Hør her. Du nossede i den, og der er ingen andre at bebrejde.
Jeg ved godt, hvordan det er.
Vi kan gå over til St. Roch og finde dig en præst.
Eller også kan du gøre det, enhver gentleman i din situation ville gøre.
Hvad?
Kom nu, lille haletudse. Vi skal ud på landet.
"...officielt og formelt erklære, at intentionen for De Forenede Stater...
...officielt og formelt erklære..."
Monsieur Adams.
...officielt og formelt...
Undskyld mig.
...erklære, at intentionen...
...for De Forenede Stater...
Må jeg bede Dem om at tale engelsk?
Jeg kan ikke forstå et ord af det, De siger.
I overensstemmelse med mine ordrer
underretter jeg Dem, udenrigsminister Charles Gravier, comte de Vergennes...
Det er mit navn.
...om at Amerikas Forenede Stater har bemyndiget John Adams fra Braintree,
nemlig mig, til at forhandle en fredsaftale med Storbritannien.
Hvad?
De Forenede Stater har bemyndiget...
Det hørte jeg godt.
Ønsker De at meddele Deres fjende, at De er indforstået med at overgive Dem?
At jeg er lydhør over for fredsforslag uden forhåndsbetingelser.
Og De vil have mig til at godkende denne usædvanlige krigslist?
Det er mig pålagt...
Vi har tilbragt et år på at høre dr. Franklin insistere på,
at der ikke kunne indgås nogen traktat uden en garanti for uafhængighed.
Det er ikke dr. Franklin, der har modtaget disse ordrer.
Erstatter Deres bemyndigelse hans?
Ordrerne kommer fra Kon...
Forventer De, at vi...
...ønsker Dem held og lykke og trækker os
uden at have fået noget til gengæld for vores indsats?
Deres indsats? Et barn kunne gennemskue Dem.
At chikanere Storbritannien til udmattelse,
holde den amerikanske magt i skak og sikre Frankrig sejren
i Deres lille landekamp.
"Den amerikanske magt."
"Den amerikanske magt!" Hvad er det?
Deres evne til at dræbe vores kasse? Og stadig fortsætte med at tabe?
Og beklage sig hele vejen.
Deres gave bestående af et par skibe, en elendig hær...
Sikke en utrolig evne De har for at finde fejl hos andre
og ingen hos Dem selv.
Udsend krigsskibene langs kysten.
-Indkapsl fjenden. -Og nu taktisk mester.
Indtil I bryder hans dominans på havet, vil intet ændre sig.
At sidde her og blive belært af en opblæst bondeknold...
Det forstod jeg godt. Hør godt efter.
Jeg er ikke en sukkersød smigrer, der lader sig forføre af Deres fine manerer
som andre, jeg kunne nævne.
Jeg er her for at gøre forretninger, og jeg vil holde Dem op på Deres ord.
Hvis De ikke holder løfterne, gør vi det, der gavner os bedst...
-Hører De efter? -Monsieur Adams.
-Må jeg foreslå noget? -Hvad?
Vil De være så venlig at forlade det her kontor øjeblikkeligt
og aldrig vende tilbage igen?
Jeg ville foretrække aldrig at tale med Dem igen.
Jeg formoder, at De er svært tilfreds med Dem selv.
Jeg advarede Dem.
Tror De, at jeg ikke ser Deres fælder og kneb?
De fraråder mig netop det...
Goddag, madam.
Netop det, De ønsker, at jeg gør.
Hvis De finder mig så gennemskuelig, hvorfor gjorde De det så?
-For at bevise, at De tager fejl! -De beviste, at jeg har ret.
I det mindste sagde jeg min mening.
En vane, der med garanti gør Dem ubehagelig for andre.
Naturligvis. Deres store mål i livet.
At være behagelig og ubrugelig for alle,
bortset fra når det handler om Deres egen lyster.
Det foretrækker jeg faktisk, frem for at sprede katastrofer overalt.
De behøver ikke at bekymre Dem om mig længere.
Jeg betaler for mig selv og mit eget logi.
Jeg lader Dem om Deres elskerinder og Deres ryggesløse barnebarn,
hvor han så end måtte være.
Jeg overværede Deres teatralske forestilling, ma'am.
Den var betagende at se på, men lidet opbyggelig for sjælen.
Sikke en besynderlig lille mand.
Måske har han ret i, at jeg er blevet for længe uden at gøre nogen gavn.
Det er det, kongressen mener.
Nu skal De høre, hvad jeg synes. De er ikke blevet længe nok.
"Så tro mig, min kære,
mens din alder stadig blomstrer.
Mens den er grøn og frisk...
saml da din ungdom.
Alder vil få din skønhed til at blegne. Som blomsten er falmet."
Det var særdeles nedslående.
Madame?
Han forsøger at overbevise en pige om en tur i høet, inden hun bliver grim.
Ronsard taler om livets flygtighed.
-Rosen, der blomstrer om morgenen... -Vær ikke naiv, Cabanis.
Det handler om at sprede ben.
Madame, De elsker det uventede.
Skyer, basunengle, sårede enhjørninger.
Små spurve, der sidder i ens hånd.
En mand vil sige hvad som helst for at få en kvinde i seng. Ikke sandt?
Jeg tror, at...
Selvom han ikke behøver at være andet end direkte.
Det er jo ikke, fordi hun aldrig har tænkt tanken.
Madame, er De mod poesi?
Jeg har aldrig hørt katte rime, og de har intet besvær med at formere sig.
Ikke sandt, Aza?
Måske bør jeg gå til ro.
Ja, De skal ikke holde på formerne.
Skal jeg vække abbeden?
Lad ham være. Man ved aldrig, hvornår man får brug for en præst.
Jeg troede aldrig, at han ville gå.
De lader ham jo bo her.
Han bliver måske til noget en dag, men formentlig ikke.
-I mellemtiden er det morsomt at pine ham. -Og mig?
Hvad har jeg gjort Dem bortset fra at fodre og smigre Dem?
De har aet min kind i ny og næ.
Og hvad har det ført til?
Til det her bord med monsieur abbed, der døser ved siden af os.
Og klokken, der nærmer sig midnat.
Det er sent for en gammel mand.
Måske kan jeg putte mig med abbeden.
Det ville være den mest ordinære skandale.
Har De da noget andet i tankerne?
Jeg ved ikke, hvad De mener.
Deres franske er jo meget gebrokkent.
Altså...
Nu går jeg op på mit værelse. Jeg ved ikke, hvad De vil foretage Dem.
Godnat.
Pokkers! Forbistrede kræ.
Kom ind eller luk døren. Og lad være med at plage kattene.
Har De bare tænkt Dem at stå der?
Nå?
Tager De altid tøjet af så langsomt?
Er der noget, De skal nå?
Jeg er ikke så tålmodig.
Jeg må fortælle Dem, at jeg er plaget af et skællet udslæt,
at jeg har podagra i mine ben, og at jeg har en djævel af en blæresten.
De ved virkelig, hvordan man skal charmere en dame.
Kom her, min uplukkede rose.
Madame? Madame Brillon?
Undskyld?
Jeg sagde bare, at jeg er sikker på, at Deres datter må afspejle
sin mors raffinerede natur.
Måske kunne De og jeg tale om detaljerne alene...
De kan fortælle os begge Deres betingelser, hr. oberst.
Vi er en bankierfamilie. Vi har ingen udeståender med retten.
Vi har jordbesiddelser både i og uden for byen,
som vi vil forbedre og tjene på.
Deres familie har ingen status.
Jeg mener, at vi har rådet bod på det. Med guld.
Tre hundrede tønder land i Bourgogne. Det følger med hende.
En mølle i Orléans. Og lejeindtægter fra seks gårde i La Manche.
Og min stilling i finansministeriet.
Præcise beløb vil være at foretrække.
De er her for at købe Dem et navn. Jeg tror, at vægten er i balance.
Hent hende nu.
-Mama. Papa. -Kære datter.
Det her er oberst Paris d'Illins.
Han vil gerne høre dig spille.
Han sejlede formentlig ud fra Southampton og gik i land i Le Havre.
En afskiber blev dræbt på havnen omkring det tidspunkt.
-Hvorfor fangede De ham ikke? -Ingen beviser. Ingen vidner.
-Det har da ikke stoppet Dem før. -Får penslen lov til at vælge maleren?
Forsøgte fyren at dræbe Franklin eller ej?
Muligvis.
Jeg har også bemærket besøg hos dr. Franklin af en vis mr. Williams,
der hævder at repræsentere den britiske premierminister.
Selvom ingen af vores spioner hos lord North har hørt om ham.
Hvor er han nu?
I Paris, uden tvivl. Han flytter jævnligt. Men han ville ikke være svær at finde.
-Hvorfor gør De så ikke det? -Ønsker De det?
Han går rundt og stikker folk ned.
-Ingen af betydning. -Endnu.
Ikke alle fisk behøver at blive fanget.
-De vil... -Lade ham være.
Vi holder øje med ham.
Det kan måske blive nyttigt på et tidspunkt.
-Dr. Franklin må ikke blive myrdet. -Der ville vi bestemt trække grænsen.
-Den her samtale har aldrig fundet sted. -Jeg var ude at ride alene hele morgenen.
-Kaffe, monsieur Lenoir? -Nej tak, madame. Det gør mig pirrelig.
Hvorfor kommer han altid, når jeg spiser morgenmad?
Fordi du lader ham.
Hvad synes du?
Pas på, at du ikke ender med at have mere brug for ham end omvendt.
Spørgsmålet, Deres Majestæt, er, hvad Frankrig ærefuldt kan afstå
uden at miste for megen værdighed.
London foreslår, at hver side beholder de territorier, de besidder,
når fjendtlighederne er afsluttet.
Er dr. Franklin informeret om dette fredsforslag?
I denne sag kommunikerer jeg direkte med lord North.
Jeg minder grev Maurepas om, at traktaten med Amerika garanterer deres uafhængighed.
Og de skal nok få deres uafhængighed.
I hvert fald de steder, de ikke har mistet.
Hvornår ville førsteministeren informere mig om hans samtaler med London?
Jeg har ingen forpligtelser over for udenrigsministeren.
Jeg står til ansvar over for Hans Majestæt og Frankrig.
Vi kan ikke blive ved med at låne penge ud til en krig, vi ikke vinder.
Frankrig har vist sin styrke, sire. Vi må slutte fred med fjenden.
Jeg retter mig efter Hans Majestæts beslutning.
Men... Jeg skal have ordren på skrift.
Sagde De "på skrift"?
Hvis Frankrig trækker sig fra krigen, skal det være med Deres underskrift.
-Lad være med det. -Det skylder jeg Dem.
-Hvorfor? -Jeg trodsede Deres ønsker.
Jeg havde ingen indvendinger til planen. Kun det overilede i udførelsen.
Og rekrutteringen af mit barnebarn.
-Jeg har ingen undskyldning. -Hvor er han?
Han forlod os i Versailles. Jeg har ikke set ham siden.
Jeg har planer for den dreng, hr. markis. Forstår De det?
Med al respekt ser jeg ham ikke som en dreng,
og det er ikke mig, der skal forstå det.
Ville De mene, at kongen kan lide Dem?
Han fik mig ikke kvalt.
De skal tale med ham.
Der skal være skibe, der afskærer England vejen til havs, mænd, der kæmper på land,
inden det er for sent.
Hvorfor ikke bede le comte de Vergennes om det?
Min gode ven, mr. Adams, har gjort det temmelig vanskeligt.
Åbner vi en ny front? Ja? Kæmper vi på en anden måde?
De har en god forståelse for krigsførelse.
Jeg opsøger ham...
Jeg overbeviser ham...
Og han giver mig kommandoen.
Bien sûr. Temple vender tilbage. Vent og se.
Jeg flygtede fra min bror og vendte aldrig tilbage.
-Jeg var 17. -Var det ikke det bedste?
Se, hvad det har kostet indtil videre, Maurepas.
-Og der er ingen afslutning i sigte. -Hvordan ville De arrangere det?
Hæng Vergennes op på det hele. Det er trods alt hans rod.
Og så har vi ikke beskidte hænder.
Vi taler om det senere.
Hurtigt! Det er monsieur Maurepas.
-Trækker han vejret? -Jeg ved det ikke.
Et hjertetilfælde?
Er De sikker? Helt sikker?
Medmindre han genopstår, ja. Han er helt død.
Godt.
Vi må ikke lade muligheden gå os forbi.
Bliver De så hoffets førsteminister?
Hvis Hans Majestæt billiger det.
Lad mig være den første, der ønsker Dem tillykke.
Vi er begge blevet fri for besværlige kollegers indblanding.
Jeg frygter dog, at mr. Adams' fravær måske ikke er så
permanent som grev Maurepas'.
Så må vi handle hurtigt.
Hvis De har inviteret mig for at få min accept af våbenstilstanden,
monsieur førsteminister, så må jeg desværre skuffe Dem.
De er overordentligt velinformeret.
Jeg gætter bare. Men nu har De bekræftet det.
En våbenstilstand ville stoppe krigen og udgifterne.
Men den vil ikke sikre os uafhængighed, og det er det eneste, der betyder noget.
For Dem.
Det næste felttog skal være det sidste. Efter det kan jeg ikke hjælpe Dem.
Og denne hjælp beløber sig til...
Formentlig yderligere seks millioner livre.
-En gave. -Et lån. Et sidste lån.
Penge alene kan ikke få os i mål. Jeg bliver nødt til at bede om...
Krigsskibe, fregatter og lad os sige 5000 infanterister?
-De er også velinformeret. -Jeg gætter også bare.
-Vi kan ikke vinde uden dem. -Det er op til kongen.
Tør jeg håbe på, at De vil tale for sagen?
Jeg har altid kunnet stole på Deres velvilje.
Mr. Adams er knytnæven, ikke? Og De er handsken.
Jean! Jean-Jean!
Monsieur Jacques.
-Jeg tømte lige potterne. -Naturligvis, min kære gamle okse.
Ingen har informeret mig om, at De kom. Huset er ikke klart.
Tænk ikke på det, Jean-Jean.
Vi er her for at nyde det enkle liv på landet.
For at trække frisk luft. For at omgås kristne folk.
Og... Hvorfor er vi her?
-For at knalde og dræbe! -For at knalde og dræbe!
Lyt ikke til ham. Han har ingen manerer.
Hold nu kæft!
Lad mig præsentere mademoiselle Odette Caillot fra Comédie-Italienne.
-Monsieur. -Han er ingen monsieur! Han er Jean-Jean.
Der er en, De skal møde. Hvor er Temple?
Temple!
-Hej! -Hej!
Temple!
Kom nu! Kom nu, Temple!
-Jean-Jean, ved De, hvad De kigger på her? -En ung mand?
-En amerikaner. Ved De, hvad det er? -En slags tyrker?
En fri mand. Ingen er hans herre! Hans liv og skæbne er hans egne!
Sig noget på amerikansk. Kom nu.
Giv mig frihed eller giv mig døden!
Hvad siger De så?
Meget fint, formentlig.
Giv mig frihed! Eller giv mig døden!
Frihed eller død!
-Skal jeg finde ham? -Hvorfor? Er De også hans tjener?
-Jacques. Jacques! -Hvad vil du?
Jagten går snart i gang.
Jeg har allerede fanget noget. Jeg troede, det var en kronhjort, men det var en mis.
Miav.
Venner holder på hemmeligheder, ikke?
Ya!
Prr! Prr! Prr!
Prr!
Min daggert!
Her, monsieur.
Du får æren.
Gennem hjertet!
Du forstår det ikke. Kronhjorten ønsker, at du dræber den.
-Sådan så det ikke ud. -Det er ikke anderledes end en kvinde.
Man er nødt til at jagte hende. Ellers er det ikke noget værd.
Og så er der lansen!
Ikke sandt, min kære?
Med dig er det snarere en lillefinger.
Mine damer og herrer.
I er den sørgeligste samling slyngler og tøjter,
jeg nogensinde har været så uheldig at støde på.
Jeg hader jer alle og ønsker jer kun en god omgang gonorré!
Vi hader også dig!
Fordi jeg ikke kan udholde synet af nogen af jer,
er der nogen, der skal gøre noget for at underholde mig. Lige nu!
En sang!
-En sang! -Den afrikanske prinsesse!
Få afrikaneren til at synge!
Hun er ikke afrikaner, elendige pikslikkere!
Hun er Comédie-Italiennes stjerne.
Og hvis I vil høre hende, skal I tigge om det.
-Ikke sandt? -Stop så.
Det er bare for sjov, min engel.
Lad os høre jer trygle.
-Ibenholtgudinde... -Åh, mørke Venus...
Storslåede sorte amazone...
-Indtag os! -Indtag os!
Se. De forguder Dem.
Ligesom jeg gør.
Når min elsker bejler til mig
Længes han og sukker og græder
Han bruger dagene på at fortælle mig
Om alle sine problemer
Åh, brugte han bare tiden anderledes
Ville jeg være en gladere pige
Jeg skal dog have noget til gengæld...
Men vi er på landet.
Det, man skal lære om kvinder...
"Det er det farlige spejl..."
De kan ikke ride tilbage til Paris midt om natten.
-Det er bedre end at blive her. -De bliver slået ihjel.
-Endnu en gentleman, der vil hjælpe mig. -Jeg er ikke nogen gentleman.
Hvad er De så? Hvad laver De overhovedet her?
Jeg ved det ikke. Jeg...
-Er stukket af hjemmefra. -Hvad er et "hjem"?
-Der, hvor man hører til. -Alors, hvor er Deres hjem?
Ingen steder.
Tror du, at han er Deres ven? Han har ikke nogen venner.
Han har folk, han charmerer eller låner penge af
eller nyder at ydmyge.
Og når han ikke kan klemme mere ud af en eller begynder at kede sig...
-Så husker han ikke engang, hvem De er. -Hvorfor er De så sammen med ham?
Hvorfor tror De?
Giver han Dem ædelstene? Købt med sin fars penge?
Og hvad kan De tilbyde?
En titel? Et gods? Et diamantarmbånd?
-Hvad vil De betage mig med? -Intet. Jeg har intet.
-Jeg slog Jacques i ansigtet. -Hvorfor?
Fordi ingen skal have lov til at behandle Dem sådan.
Odette, min kære, kom tilbage til festen.
Fint.
Hvad? Hvad?
Jeg sagde "Fint".
Odette. Odette!
-Mademoiselle Odette. Jeg lover Dem... -Ti stille.
Undskyld mig.
Jean-Jean.
Monsieur?
-Hvor er alle henne? -De er kørt.
-Hvad? -De kørte. For flere timer siden.
Lord Lille Lort og hans venner.
Hvordan kommer jeg tilbage?
Prr. Prr!
Paris?
-Nå, nå, nå. -Se, hvem der er kommet.
Vi troede, at du ikke elskede os længere.
Det er fortid.
Hvorfor lugter du af gamle kartofler?
-Hvor er Gilbert? Hvad foregår der? -Ved du det ikke?
Længe leve Amerika!
Vi sejler mod Virginia om to uger.
For alvor denne gang. Med 7000 mand og kongens samtykke.
Selvom han gav Rochambeau kommandoen.
-Han er mere erfaren. -Sikke noble vi er.
Der bliver rigeligt til at holde os beskæftiget.
Kan I huske, da han var sjov?
-Og du, min ven. -Hvad med mig?
Bliver du gode venner med din bedstefar, så du kan komme med os?
-Alle fire. Sammen. -Det bliver storartet.
-Hvad sagde du? -Jeg skaffer dig en officersbestalling.
Blive gode venner med min bedstefar?
Hvad skal vi gøre? For gammelt venskabs skyld?
Hvordan ved du, hvordan min bedstefar har det med mig?
-Jeg... Jeg talte med ham. -Og I... Og I talte om mig?
Og nu mener du, at du ved, hvad jeg bør gøre?
-Min ven, jeg ville bare... -Hvad giver dig ret til det?
Fordi Washington har gjort dig til sin kæledægge?
Men de giver dig jo ikke en hær, vel? Hvorfor mon ikke?
-Pas nu på... -Ellers hvad?
Du taler og taler, men du gør aldrig noget.
-Jeg gør noget nu. -Så kom!
Hey! Hey! Hey!
Hvad sker der med dig?
Mig? Det er ikke mig, der stikker af til en krig, som ikke rager mig!
Jeg bliver her. Jeg har fundet en her!
I er alle en flok tåber!
Hvad laver du?
-Ordner dine papirer. -Det behøver du ikke.
Jeg er allerede gået i gang.
Jeg har vist fået for meget portvin.
-Det er ikke sundt for dig. -Det lindrer min podagra.
Det gør den værre.
Noget skal jo tage livet af mig. Hvorfor ikke det?
Har du tænkt dig at blive i nat?
De bør nok renskrives.
-Nej, vent til i morgen tidlig. -Jeg gør det nu.
To... To eksemplarer?
Præcis.
Et på engelsk.
Og et på fransk.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith