-Je imel kaj sorodnikov? -Imel je pijačo
-in podstrešek pod Notredamskim mostom. -Plačal bom pogreb.
To je več, kar bi pričakoval.
-Zakaj ste poslali dvojnika? -Opozorili so me, da sem v nevarnosti.
-Kdo? -Nekdo iz vaše organizacije.
Povejte, kdo, da ga pohvalim.
Ostati hoče neimenovan.
Človek po mojem okusu.
-Kočijaž. -Prosim?
Gotovo je kaj videl.
Ustavil se je samo enkrat, pravi. Pri oviri v Passyju.
-Pa carinik? -Ali koga sumite?
-Nisem policist. -Ne najdemo ga.
Vendar bomo zadevi prišli do dna. Obljubim.
Le redki si lahko ogledajo svoje truplo.
In še manj si jih to želi.
Zanimiv je, ne?
Mogoče ga bom kam vtaknil.
Če ne bo prej on mene.
Gospod, s svojim rojakom bi govoril na samem.
Pogledal bom še druge umrle.
Jaz sem kriv.
-Ste ga vi umorili? -Po svoje.
-Jaz sem ga uporabil. -Na moje prigovarjanje.
Samo hvaležen sem vam lahko. In za vso skrb, ki ste mi jo izkazali.
Veste, komu ne zaupam? Lenoirju.
-On vas je posvaril. -Tako najbolje prikriješ prave namene.
Sumite koga z dvora?
Morda dela za Britance.
Ali pa je kdo od mojih bližnjih, ki hoče, da mi spodleti.
Gospod…
Adams?
Kaj menite?
Ne znam si predstavljati, da bi bil tako podel.
Zato bi bil njegov načrt še popolnejši.
Bodite pozorni.
Samo vam lahko zaupam.
BLIŽAJOČA SE VOJNA
RAZGLAS
PO KNJIGI "A GREAT IMPROVISATION" STACY SCHIFF
Iha!
Temple!
Marie-Joseph-Paul-Yves- Roch-Gilbert du Motier?
-Našli ste ga. -Nekdo hoče govoriti z vami.
Kakšne vrste tepci ste?
-Koliko jih obstaja? -Ne govorim z vami.
Vašega obstoja ne priznavam.
Vi pa… Zdeli ste se mi razumni.
Zakaj ste se pridružili tej brezumni odpravi?
-No… -Me ne zanima!
Toda vi.
Upal sem, da bo izkušnja na bojišču pozdravila vašo nagnjenost k bedarijam.
Očitno sem se motil.
Gospod grof, naj vas spomnim, da govorite z generalom Kontinentalne vojske.
Več mesecev ste nadležno hodili v vežo moje pisarne.
Zdaj pa ste si vtepli v glavo, da boste Anglijo napadli
z napol pijanimi klateži, ki bi jih našli v Le Havru!
Vercingetorix je Rimljane premagal z manj.
Kaj ste rekli?
Da bi lahko uspelo. Če nas ne bi ustavili.
Spomnim se dečka, ki je bil pred kratkim tu.
Bil je skromen
in v svoji naivnosti prikupen.
Veste, koga vidim zdaj?
-Moškega. -Ne.
Še enega nečimrnega bedaka, ki se šopiri v svili
in je zadovoljen s svojo podobo v ogledalu.
Zdaj lahko rečete, da ste Francoz.
Vercingetorix. Bil je junak.
-Seveda so ga zadavili. -Zate je vse to le igra, kajne?
Prijatelji, našli bomo drug način, da…
Kaj ga je obsedlo?
Vsaj v Bastilji nismo.
Toda to je čista norost.
Morilci pred vrati. Trupla v mrtvašnici.
Niti od doma ni mogoče varno!
-Seveda mislim samo na vas. -Bolj me skrbi za vnuka.
Z Jacquesom je. Služabniki so ju videli na cesti.
-Zakaj ju niste ustavili? -Zakaj pticam ne preprečim leteti?
Kam menite, da sta šla?
Tja, kjer bo najbolj osramotil svoje starše.
Doktor, obupujem. Odtegnil sem mu denar, a spametovati ga ne morem.
Žal lahko rečem enako.
Dragi prijatelj…
-Nerad načenjam to vprašanje, vendar… -Vaša plačila.
Človek je vedno komu dolžan. Takšen je pač svet.
Zato moram vprašati, kdaj lahko pričakujem…
Kongres je obljubil hitro obravnavo.
Že, vendar…
So to res naredili?
Dr. Franklin!
Ženi ne morem ponavljati…
Vem, da ste notri!
Od nekdaj ima nos za denar. No…
Vstopite že!
Živi ste.
-Žal mi je, da sem vas razočaral. -Ne trapajte.
Samo tega se mi še manjka, da vas razglasijo za svetnika.
Kaj želite?
Iz lastne hiše me mečejo.
-Kaj je rekel? -Nekaj o cvetličnih gredicah.
-Nima pametnejših opravkov? -Zakaj ste prišli, g. Adams?
-Ne. -Prosim?
Ne, z Londonom se ne bom pogajal o sporazumu.
Tega nihče ne pričakuje. Ta navodila je dal kongres meni.
Izrecno vam prepovedujejo ukrepanje brez posvetovanja z ministri kralja Ludvika.
Takoj bom obvestil grofa Vergennesa.
-To vam močno odsvetujem. -Nisem presenečen.
-Prosim? -Se vam zdi tako neverjetno,
da bi lahko dosegel ugodne pogoje brez pomoči vašega čarobnega strelovoda?
Nasprotno,
popolnoma sem prepričan, da boste speljali vodo na sovražnikov mlin.
To je nizkotno celo za vas.
Ne bom ogrozil zaupanja in prijateljstva
-Francozov… -Spet te traparije.
-Zaradi dvoličnosti… -Vaše zablode…
Izpolnili so vse obljube! Odprejo vsa vrata!
Nehajte se že slepiti!
Vaši otroci.
-Kaj je z njimi? -Vas skrbi zanje?
Dvomim o njihovi značajnosti. Molim, da bodo ostali zvesti Bogu.
Ljubeče živijo v mojem srcu.
Na vašem mestu bi to zažgal.
Iz tega ne bo nič dobrega.
Vzemite moj mošnjiček. Nočem težav. Prosim.
Hitro se bo zgodilo.
Kako si drznete?
Mislil sem, da je bil v kočiji on. Oba je preslepil.
-Nož je imel v roki le eden od naju. -Nisem jaz kriv, da ste zavozili.
Kaj ste slišali?
-Carinika iščejo. -Ne bodo ga našli.
-Obstaja boljši način. -To ponavljate, a je še vedno tu.
-Samo še malo časa potrebujem. -Nimam ga. Vi pa tudi ne.
Adams ga noče tukaj.
In kongres ga podpira. Starec tega ne bo mogel preprečiti.
Naj si skočita v lase. Anglija bo imela od tega koristi.
Brez nadaljnjih zapletov.
Poslušajte… Bolje, kot da vas zalotijo, drži?
V dreku sem.
Vi pa tudi.
Potegnil vas bom s sabo.
Še enkrat. Najdite kostanj in podvojite denar.
Tukaj.
Poraz.
-Daj mi malo denarja. -Niti solda nimam.
Brez beliča si šel osvajat Anglijo?
Nisem tisti, ki ga je oče nabrcal v rit.
Ne, ti si tisti, ki se je zafrknil in si ne upa domov.
Ni moj dom. Je le kraj, kjer moj ded…
Živi na račun mojih staršev.
Na, po nesreči sem zinil resnico.
Fučka se mi.
Kakšen pogum.
Mi kaj prikrivaš? Res lep prijatelj.
No, zdaj sva oba kralja.
Na svidenje.
Povem ti skrivnost. Rekla je, da si prikupen.
-Kdo? -Veš, kdo.
Spokaj!
A k njej ne moreš kar tako. Nikoli ne veš, kdo je na drugi strani.
Vsaj ti ne boš.
Poslušaj. Res si zamočil in kriv si samo ti.
Vem, kako je to.
Lahko se greš spovedat ali pa narediš to, kar bi na tvojem mestu naredil vsak moški.
To pa je?
Pridi, moj mali paglavec. Na deželo greva.
"…da uradno naznanim namero Združenih držav Amerike…
Da uradno naznanim…"
Gospod Adams.
…da uradno…
Oprostite.
…naznanim namero…
Združenih držav Amerike…
Smem prositi, da govorite angleško?
Niti besedice ne razumem.
V skladu s prejetimi navodili,
vas, zunanji minister Charles Gravier, grof de Vergennes…
Tako mi je ime.
…da so Združene države Amerike pooblastile Johna Adamsa iz Braintreeja…
To sem jaz. Da izpogajam mir z Veliko Britanijo.
Kaj?
-ZDA so me pooblastile… -To sem slišal.
Sovražniku želite naznaniti, da ste se pripravljeni vdati?
Da razmislijo o miru brez predpogojev.
In radi bi, da to izjemno taktiko odobrim.
Kongres je od mene…
Vso leto smo poslušali, kako dr. Franklin zatrjuje,
da brez zagotovila vaše neodvisnosti ne bo nobenega sporazuma.
Dr. Franklin ni nosilec teh navodil.
-Imate večja pooblastila od njega? -Ta navodila je poslal kong…
Pričakujete, da vam bomo preprosto zaželeli srečo in se umaknili
brez slehernega poplačila za naš trud?
Vaš trud, gospod?
Celo otrok bi vas spregledal.
Hoteli ste izčrpati Britance, obrzdati ameriško moč in zmagati.
"Ameriško moč."
"Ameriško moč!" Kakšno moč?
Moč, da nam izpraznite zakladnico?
In kljub temu doživljate poraze?
Se pri tem ves čas pritožujete?
Velikodušno ste nam podarili peščico ladij, nesposobno vojsko…
Izjemno nadarjeni ste za iskanje tujih napak, svojih pa ne vidite.
Napotite bojne ladje k obali.
-Ukleščite sovražnika. -In zdaj ste še vrhunski taktik.
Prej se ne bo nič spremenilo.
Ne bom poslušal pridig rovtarskega klovna.
Razumel sem vas.
Poslušajte.
Ne dobrikam se in ne dam se zapeljati vaši vzvišenosti kot nekateri.
Tukaj sem zaradi resnih stvari… Izpolnite obljube.
Če boste mislili samo na svojo korist…
-Me poslušate? -Gospod Adams.
Smem nekaj prositi?
Kaj pa?
Bodite tako prijazni in takoj odidite.
In ne vračajte se.
Ne želim več govoriti z vami.
-Gotovo ste ponosni nase. -Opozoril sem vas.
Mislite, da nisem opazil vaših spletk?
Odsvetovali ste mi prav…
Dober dan, gospa.
To, kar si najbolj želim narediti.
Če se vam zdim tako prozoren, zakaj ste potem to naredili?
-Da bi dokazal vašo zmoto! -Dokazali ste, da imam prav.
Vsaj svoje mnenje sem povedal.
In poskrbeli za zamero.
Seveda. Vaš življenjski cilj.
Ugajati vsem in biti nekoristen za vse zunaj vašega polja interesov.
Raje to, kot da povsod, kamor pridem, širim nesrečo.
Ni vam več treba skrbeti zame.
Sam si bom plačal prenočišče.
Prepuščam vas vašim koruznicam in izprijenemu vnuku, kjerkoli že je.
Videl sem vaše sprenevedanje, gospa.
Bilo je prijetno za oči, za dušo pa nikakor ne.
Kakšen nenavaden možiček.
Morda ima prav. Moj trud ni obrodil sadov.
Tako misli kongres.
Jaz mislim, da je vaš trud obrodil veliko sadov.
"Če bi mi verjeli, draga,
dokler je vaša mladost v cvetu,
v zeleni svežini…
zberite, zberite svojo mladost.
Čas bo omadeževal vašo lepoto, tako kot je uvel ta cvet."
-Kako turobno. -Gospa?
Mladenko prepričuje, naj se gre z njim valjat po senu, preden postane grda.
Ronsard govori o bežni naravi življenja.
-Roža, ki zjutraj cveti… -Cabanis, ne slepite se.
Samo za razširjene noge gre.
Gospa, uživate v nepričakovanem.
Oblaki, angeli, ranjeni samorogi,
ptički, ki jih pestujemo v dlaneh.
Moški bo rekel vse, da spravi žensko v posteljo. Ni tako?
-Mislim, da… -Pa je dovolj, če je odkrit.
Kot da ona ni pomislila na to.
Gospa, ne marate poezije?
Mačk še nisem slišala recitirati verzov. Pa nimajo težav z razplojevanjem.
Ni tako, Aza?
Morda je čas, da se odpravim spat.
Da, ne zmenite se za etiketo.
Naj zbudim opata?
Pustite ga. Nikoli se ne ve, kdaj boste potrebovali duhovnika.
-Obupala sem že. -Dovolite mu živeti tu.
Morda bo nekoč uspešen. A verjetno ne.
-Do takrat pa ga je zabavno mučiti. -In mene tudi?
Samo hranim vas in vam laskam.
Včasih me tudi pobožate po licu.
In kam naju je to pripeljalo?
K tej mizi, pri kateri ob naju drema opat, ura pa je že skoraj polnoči.
Za starca je to precej pozno.
Morda bi se moral stisniti k opatu.
To bi bilo pa res pohujšljivo.
Imate v mislih kaj drugega?
Ne razumem vas.
Vaša francoščina je precej pomanjkljiva.
No…
Jaz grem v svoje prostore. Za vas pa ne vem.
Lahko noč.
Prekleti peklenšček.
Vstopite ali pa zaprite vrata. In nehajte mučiti mačke.
Boste samo stali?
Torej?
Se vedno tako počasi slačite?
-Se vam kam mudi? -Moja potrpežljivost ni brezmejna.
Moram vam povedati.
Imam luskast izpuščaj,
moje noge muči putika,
imam pa tudi hudičevo zoprn kamen v mehurju.
Vi pa res znate očarati žensko.
Pridite sem, neutrgani cvet.
Gospa? Gospa Brillon?
Prosim?
Gospa, rekel sem samo, da vaša hči odseva
pretanjeno naravo svoje matere.
Gospod, če bi se lahko na samem pogovorila o pogojih…
Polkovnik, obema jih lahko poveste.
Bančniki smo.
Veliko poslujemo z dvorom.
V mestu in okolici imamo posesti, s katerimi nameravamo ustvariti dobiček.
Vaša družina ni ugledna.
To gotovo lahko odtehtam. Z zlatom.
250 juter v Burgundiji. Dobite jih z njo.
Mlin v Orléansu. Renta šestih kmetij v La Manchu.
In moj položaj v zakladnici.
Računovodski izkazi bi bili najboljši.
Prišli ste kupit ime.
Pogoji so pravični.
Pripeljite jo.
Mama. Oče.
Hči. To je polkovnik Paris d'Illins.
Rad bi te slišal igrati.
Najverjetneje je izplul iz Southamptona in pristal v Le Havru.
V tistem času so v pristanišču ubili luškega delavca.
Zakaj ga niste prijeli?
Ni bilo ne dokazov ne prič.
To vas še nikoli ni ustavilo.
Ali čopič izbira slikarja?
-Je ta možak poskusil ubiti Franklina? -Morda.
Opažam tudi, da dr. Franklina obiskuje neki g. Williams.
Trdi, da predstavlja britanskega premierja.
Čeprav naši vohuni v uradu lorda Northa še niso slišali zanj.
-Kje je zdaj? -Gotovo v Parizu. Pogosto se seli.
-Vendar bi ga zlahka našli. -Zakaj ga torej ne?
Bi radi, da ga?
Ubija z nožem.
-Nikogar pomembnega. -Še ne.
Ni treba uloviti prav vsake ribe.
-Želite, da… -Naj ostane svoboden.
Mi pa ga bomo opazovali. Morda vam bo to prišlo prav.
Dr. Franklina ne smejo umoriti.
Tega ne bi dopustili.
Tega pogovora ni bilo.
Vse jutro sem bil sam na ježi.
Bi kavo, g. Lenoir?
Ne, hvala, gospa.
Vznemiri me.
Zakaj vedno pride med mojim zajtrkom?
Ker mu dovolite.
Kaj menite?
Pazite, da ga ne boste potrebovali bolj kot on vas.
Vaše visočanstvo, vprašanje je, kaj lahko Francija prepusti,
ne da bi izgubila preveč dostojanstva.
London predlaga, da po koncu sovražnosti obe strani obdržita zasedena ozemlja.
Je bil dr. Franklin seznanjen s tem predlaganim premirjem?
O tem se pogovarjam z lordom Northom.
Grofa Maurepasa bi spomnil, da Ameriki v sporazumu zagotavljamo neodvisnost.
Saj bo neodvisna. Vsaj v žepih, ki jih ni izgubila.
Kdaj me je prvi minister nameraval seznaniti s svojimi pogovori z Londonom?
Zunanjemu ministru nisem dolžan polagati računov.
Odgovoren sem Njegovemu visočanstvu in Franciji.
Ne moremo dajati posojil za vojno, v kateri ne zmagujemo.
Francija je pokazala svojo moč. S sovražnikom se moramo sporazumeti.
Uklonil se bom volji Vašega visočanstva.
Vendar… Potrebujem pisni ukaz.
Ste rekli pisni?
Če bo Francija končala to vojno, morate to podpisati vi.
-Ne počnite tega. -Vaš dolžnik sem.
-Ker? -Nisem upošteval vaših želja.
Načrtu nisem nasprotoval.
Le naglici izvršitve
in vključitvi mojega vnuka.
-Nimam izgovorov. -Kje je?
Nazadnje sem ga videl v Versaillesu.
Markiz, s tem dečkom imam načrte. Razumete?
Doktor, brez zamere, zame ni deček.
In razumeti ni treba meni.
Bi rekli, da ste kralju pri srcu?
Ni me ukazal zadaviti.
Govorite z njim.
Na morju potrebujemo ladje, ki bodo ustavile Angleže, na kopnem pa vojake.
Preden bo prepozno.
Zakaj ne rečete grofu Vergennesu?
Moj dobri prijatelj g. Adams mi je to precej otežil.
Odpremo novo fronto? Da? Se bojujemo drugače?
Zelo dobro razumete vojno.
Grem k njemu.
Prepričam ga.
Podeli mi poveljstvo.
Seveda. Temple se bo vrnil, boste videli.
Pobegnil sem pred bratom in se nisem vrnil. Imel sem sedemnajst let.
Ni bilo tako najbolje?
Maurepas, samo poglejte, koliko nas je stalo. In ni videti konca.
Kako bi to uredili?
Vse obesite Vergennesu.
Navsezadnje je to zakuhal on.
Midva pa ostaneva neomadeževana.
Pozneje bova o tem.
Hitro! G. Maurepas je.
-Diha? -Nisem prepričan.
Srce?
Ste prepričani? Povsem?
Da. Razen če vstane od mrtvih. Zelo mrtev je.
Potem pa prav.
Te priložnosti ne smemo zamuditi.
Naj sklepam, da boste zdaj vi prvi minister?
-Če bo to ustrezalo kralju. -Naj vam čestitam prvi.
Oba sva se otresla vmešavanja neprijetnih sodelavcev.
Odsotnost g. Adamsa žal ne bo tako trajna kot odsotnost grofa Maurepasa.
Torej morava hitro ukrepati.
Če ste me sem povabili, da bi sprejel premirje,
prvi minister, vas bom moral razočarati.
Izjemno dobro ste obveščeni.
Samo ugibam. Toda zdaj ste mi povedali.
Premirje bi končalo vojno in izdatke.
Nam pa ne bi zagotovilo samostojnosti. In pomembno je le to.
Vam.
Naslednja ofenziva mora biti zadnja. Po njej vam ne bom mogel pomagati.
In ta pomoč bo vredna…
Morda še šest milijonov liver.
-Darilo. -Posojilo. Zadnje.
Samo denar ne bo dosegel svojega namena.
Prositi vas moram za…
Linijske ladje, fregate in 5000 infanteristov?
-Tudi vi ste izvrstno obveščeni. -Tudi jaz samo ugibam.
-Brez njih ne moremo zmagati. -O tem bo odločil kralj.
Smem upati na vašo pomoč?
Ves čas se zanašam na vaše usluge.
G. Adams je pest, kajne? Vi pa rokavica.
Jean! Jean-Jean!
Gospod Jacques.
Praznil sem nočne posode.
Kaj pa drugega, moj stari vol.
-Nisem vedel, da pridete. Hiša ni nared. -Nič hudega, Jean-Jean.
Tu smo zaradi preprostih podeželskih radosti.
Da dihamo svež zrak, pogledamo poštenim kristjanom v oči…
Da… Zakaj smo tu?
-Da kavsamo in ubijamo! -Da kavsamo in ubijamo!
Ne poslušaj ga. Nima manir.
Utihnite!
Predstavljam ti gdč. Odette Caillot iz italijanske komedije.
-Gospod. -Gospod! Ni gospod, Jean-Jean je.
Še nekoga bi ti predstavil. Kje je Temple?
Temple!
-Hej! -Hej!
Temple!
Pridi. Pridi, Temple!
Jean-Jean, veš, koga gledaš?
Mladega gospoda?
Američana. Veš, kaj je to?
Nekakšen Turek?
Svobodnjak. Nihče ni njegov gospodar!
Sam odloča o svojem življenju, svoji usodi.
Reci kaj po ameriško. Daj.
Dajte mi svobodo ali smrt.
Kako se ti zdi?
Gotovo je zelo lepo.
Dajte mi svobodo! Ali smrt!
Svoboda ali smrt!
-Ga grem poiskat? -Zakaj? Ste tudi vi njegov služabnik?
Jacques. Jacques!
-Kaj bi rad? -Lov se bo začel.
Sem že nekaj ulovil. Mislil sem, da je jelen, pa je mačka.
Mijav.
Prijatelji ohranjajo skrivnosti, kajne?
Iha!
Veha!
Bodalo!
Izvolite.
Daj ti.
Skozi srce.
Ne razumete. Jelen hoče, da ga ubiješ.
-Ni bilo tako videti. -Tak je kot ženska.
Moraš se gnati za njo. Sicer ni vredna nič.
In potem – kopje!
Ni tako, ljubica?
Vi ste bolj mezinček.
Dame in gospodje,
ste najbolj žalostna druščina kanalj in cip,
kar sem jih imel smolo spoznati.
Preziram vam in želim vam le dobro mero gonoreje.
Tudi mi te sovražimo!
Nikogar od vas ne prenesem,
zato me morate z nečim razvedriti!
Pesem!
-Pesem! -Afriška princesa!
-Naj Afričanka zapoje! -Ni Afričanka, ti rit usrana!
Biser italijanske komedije je.
Če jo hočete slišati, morate za to prositi.
-Ni tako? -Nehaj.
Samo šalimo se, angel.
-Naj vas slišim moledovati. -Ebenovinasta boginja…
O, temna Venera…
Veličastna Amazonka…
-Zavzemi nas! -Zavzemi nas!
Vidiš? Obožujejo te.
Tako kot jaz.
Ko mi moj ljubi dvori,
koprni, vzdihuje, joče.
Dan za dnem mi pripoveduje,
kaj vse ga muči.
O, če bi čas preživljal drugače,
veselejše dekle bi bila.
Nekako moram biti poplačana…
Vendar smo na deželi.
Vedeti morate, da ženske…
"Zrcalo je nevarno…"
Sredi noči ne morete jezditi v Pariz.
-Raje to, kot da ostanem tu. -Umrli boste.
Še en kavalir, ki mi želi pomagati.
Nisem kavalir.
Kaj pa ste potem?
Kaj sploh počnete tu?
Ne vem.
-Verjetno bežim od doma. -Kaj je dom?
Kraj, kamor spadaš.
Kje je torej vaš dom?
Nikjer.
Mislite, da je vaš prijatelj? Nima prijateljev.
Ima ljudi, ki jih očara, od katerih si sposoja
in ki jih rad ponižuje.
Ko iz vas ne more iztisniti nič več ali se vas naveliča…
-Se ne spomni niti tega, kdo ste. -Zakaj ste potem z njim?
Kaj mislite?
Vam daje nakit? Kupljen z očetovim denarjem?
In kaj lahko ponudite vi?
Naslov? Posest? Diamantno zapestnico?
-S čim me boste očarali? -Z ničimer. Ničesar nimam.
Jacquesa sem udaril.
Zakaj?
Ker nihče ne bi smel biti tak do vas.
Odette, biser moj… Vrni se na zabavo!
Prav.
Kaj? Kaj?
"Prav," sem rekla.
Odette. Odette!
-Gospodična Odette. Obljubljam… -Utihnite.
Oprostite.
Jean-Jean.
Gospod?
-Kje so vsi? -Odšli so.
-Kaj? -Pred več urami.
Gospod Usranec in njegovi prijatelji.
Kako naj se vrnem?
Veha!
Pariz?
-Glej, no. -Glejte, kdo je tu.
Mislili smo, da nas ne maraš več. Zakaj zaudarjaš po krompirju?
Kje je Gilbert? Kaj se dogaja?
Ne veš?
Naj živi Amerika!
Čez dva tedna odplujemo v Virginijo.
S 7000 možmi in kraljevim privoljenjem.
Pa čeprav poveljuje Rochambeau.
-Izkušenejši borec je. -Kako si plemenit.
-To nas bo dovolj zaposlilo. -Včasih je bil zabaven.
In ti, moj prijatelj.
Kaj je z mano?
Se boš pobotal z dedom in se nam pridružil?
-Mi štirje. Skupaj. -Uživali bomo.
-Kaj si rekel? -Častnik boš postal.
Z dedom naj se pobotam?
Kaj bomo? Zavoljo starih časov.
Kako veš, kaj si o meni misli moj ded?
-Govoril sem z njim. -In govorila sta o meni?
Misliš, da veš, kaj je dobro zame?
-Prijatelj… -Kaj ti daje to pravico?
Ker si Washingtonov ljubljenček? Ne bodo pa ti dali vojske.
Zakaj tako misliš?
-Previdno… -Sicer?
Veliko govoriš, narediš ne pa nič.
-Zdaj bom. -Pojdimo!
Hej!
Kaj se dogaja s tabo?
Z mano? Ni silim jaz v vojno, ki nima nič z mano.
Tu bom ostal. Nekoga sem spoznal.
Navadni bedaki ste.
Kaj počneš?
Vaše papirje urejam.
-Ni ti treba. -Sem že začel.
Veliko portovca sem spil.
Škoduje vam.
Umirja putiko.
Poslabšuje jo.
Nekaj me bo pokončalo. Lahko me tudi to.
Nameravaš prenočiti tu?
To je treba predelati v osnutke.
Počakaj do jutra.
Zdaj bom uredil.
Dve kopiji?
Tako je.
Eno v angleščini.
In eno v francoščini.
Prevedla Polona Mertelj