KAPITULACE BRITŮ
YORKTOWN, VIRGINIE
19. ŘÍJNA 1781
Levá, pravá, levá!
Pravá! Levá, pravá, levá!
Levá, pravá, levá!
Tak je to správně! Hezky zpátky do Anglie.
Jděte domů!
Ani se na nás nepodívají.
Můžeme je zaujmout.
Chlapci, zahrajte jim něco ráznějšího, ať se jim líp pochoduje.
Hej, angláni! Tady! Sem koukejte!
Prohráli jste!
Jaký to je?
Prohrát proti armádě vzbouřenců a žabožroutů?
NASTÁVAJÍCÍ VÁLKA
DEKLARACE NEZÁVISLOSTI
NA MOTIVY KNIHY OD STACY SCHIFF
S jistými významnými osobnostmi z New Yorku jsme probírali
utváření společnosti oddané zákonu.
Myslím, že zrušení otroctví je nezbytnost,
k níž je ovšem nutné přistupovat nesmírně opatrně a postupně.
Například pokud jde o propouštění otroků, myslím, že by k němu mělo dojít,
až se vrátí pořizovací cena.
Co jsem slíbil tobě, Benoite?
Že mi dáte svobodu za sedm let, pane Jayi.
A také se tak stane, budou-li splněny jisté podmínky.
Jsme tady.
Samozřejmě si vše zařídil, jak mu to vyhovuje.
Neplatí nájem. Své dluhy považuje za pouhé návrhy.
Jeho vnuk se promenuje jako pan důležitý a říká si tajemník.
A k tomu je okouzlen svými pány ve Versailles.
Důrazně vás nabádám, ať jeho výroky berete nanejvýš skepticky.
Myslíte, že sešel věkem?
Myslím, že to pověření vůbec neměl získat.
Vyhráli jsme v Yorktownu, abychom se klaněli králi Francie?
Takové jsme dostali pokyny.
Ale hodláte se těmito pokyny řídit?
V duchu ano.
Ale ne nutně do slova a do písmene.
Drahý doktore Frankline.
Pane Jayi.
Přijel jste sejmout břemeno ze znaveného muže?
Ne, pane.
Ale z vůle Kongresu jsem zde, abych vám pomohl nastolit mír.
- Co máte v úmyslu? - Vydat málo a získat hodně.
Přesně moje záměry.
Přejete si něco říci vy?
Já už jsem to řekl.
Podle pana Adamse jsem vůči našim spojencům příliš vstřícný.
Dost možná to zmínil.
Být přítel všech znamená být přítel nikoho.
Dilema, jež nikdy nebudete muset řešit.
- Nejsem tu, aby mě měli rádi. - To se vám daří znamenitě.
Snad bude lepší, když se setkáme zítra.
Nesmysl. Připravil jsem tu pro nás večeři.
To jediné musíme...
- Doktore? - To mě jen píchlo.
- Je to... - Potřebujete...
Dobré. Nic mi není.
Svolil byste k vyjednávání o pečínce a dobrém portském?
- Přistoupil bych na kompromis. - Můžeme?
Potřebuje jíst váš člověk?
Těžko říct.
Jistě ze sebe máte radost.
Proč myslíte?
Britové kapitulovali. Dostal jste, za co jste zaplatil.
Spíš za co jste vydrancoval státní pokladnu.
A vy jste snad z obliga?
Já si nehraju s vojáčky na druhém konci světa.
Jen počítám peníze.
Řekl jste králi, že to nebude stát nic.
Ale utratil jste to vy.
Co naznačujete?
Myslíte, že nám ta vaše Amerika přinese zisk?
A všechno to jmění se vrátí do Francie?
Je to dost možné.
Co když se pletete?
Co když Američané a Britové uzavřou vlastní dohodu a nás vyšachují?
- Bez našeho souhlasu se neobejdou. - Vážně?
Vy byste to neudělal, kdyby vám to mohlo projít?
Vy jste ale prohnaný intrikán, Neckere.
A vy snad ne?
Víte, Francie může přijít na buben.
To by nedopadlo dobře.
Pro žádného z nás.
Dobrá, pánové. Tak ať jsme tu rychle hotovi.
Opravdu, Beaumarchais byl v publiku.
- Já ho neviděl. - Odešel před koncem.
- Tak ať si políbí. - Myslíš, že přišel na tebe?
Proč by ne? Já jediný tu mám talent.
A já jsem králův šourek.
Klaním se své královně.
Arzenová tinktura
Odette, máš návštěvu.
Chviličku.
Dále.
Ty jsi ale gentleman.
Málem bych tě nepoznala.
Dostalas ty květiny?
Ty jsou od tebe?
Jak laskavé.
Zasloužíš si mnohem víc.
Milé. A ty jsi moc milý, žes mi je dal.
Snesl bych ti modré z nebe.
Co bych si s tím počala?
Cokoli bys chtěla.
Neustále na tebe myslím.
To si vůbec nezasloužím.
A co ty?
Myslíš na mě?
Teď poslouchej.
Přijde sem někdo, s kým musím být o samotě.
Rozumíš?
Co když se mi to nelíbí?
Mohl bys ho vyzvat na souboj. Ale rmoutilo by mě, kdybys prohrál.
Neprohrál bych.
To by bylo ještě horší.
Jak to myslíš?
Dnes tu byl pan Beaumarchais. Celý se rozplýval nad mým výkonem.
Pozvala jsem ho na návštěvu.
V jeho nové hře je jedna role a...
Viď, že bys mi to nechtěl pokazit?
Kdy tě mohu vidět?
Později?
Je tu otázka našich pokynů.
Co k tomu říct víc, než že jsme povinni se jimi řídit?
Opravdu jsme?
Co to znamená?
Že se Kongres zaprodal,
když svou svrchovanost postoupil hraběti Vergennesovi.
Tak tohle je rozumné prohlášení.
Nebojovali jsme ve válce, aby nás sekýrovalo Versailles.
Nevděk není nejlepší způsob, jak vybudovat renomé Ameriky.
Tohle je požadavek vašeho přítele na naše hranice.
Vše na západ od Alleghenských hor připadne Španělsku pro účely Francie
nebo se vyhradí zaostalým domorodcům.
A Británie na nás bude dřepět jako paša na nočníku.
Takový národ jste si představoval?
Proti porci Kanady bych nic nenamítal.
Jak byste ji chtěl získat?
Vzhledem k tomu, že ji naši hostitelé nehodlají nabídnout.
Skrze laskavost a přátelské přesvědčování.
Vidíte, proč vás sem poslali?
Jestli nemůžeme počítat s Francií, na koho jiného se můžeme spolehnout?
Na Boha a sebe samotné, doktore Frankline.
Vy byste úmyslně nedodržel pokyny Kongresu?
Jsou pět tisíc kilometrů a dva měsíce daleko.
Úkol nám svěřili, abychom dělali, co uznáme za vhodné.
To je sofistika, pane Jayi.
Tak to řeknu na rovinu.
Kdyby ty pokyny ohrozily naši čest, já bych nad nimi zlomil hůl.
Takhle.
To jsem já.
Odette?
Není to, jak si myslíš. Měla nehodu.
Jakou nehodu?
Jde spíš o chybu. Ale už se to vyřešilo a ona je v pořádku.
Proč poslala pro tebe?
Zřejmě mi věří.
Tobě na ní nezáleží. Záleží ti jen na sobě.
Nebudeš rád.
Odette.
- Jsi nemocná? - Není mi dobře. Nic víc.
- Seženu doktora. - Zbytečné.
Jsi studená.
Nic mi není.
Pověz mi, co se děje.
Není to vážné. Jen něco, o co jsem se musela postarat.
Co to znamená? Řekni mi to.
Myslí tím, že se ještě nechce vzdát rolí naivek.
Bylo to moje?
Jsem unavená.
Je čas dospět.
Jsem tu.
Ashcroft, že ano?
Bancroft.
No ovšem. Velice se omlouvám.
Kdo jste vy?
Strachey. Náměstek ministra vnitra.
Asi víte, proč tu jsem.
V Královském paláci?
V Paříži.
Řekl bych, že dojednat mír s Američany.
Těžko uvěřit, že to k tomu dospělo, ale už je to tak.
Nepříjemné je, že jsem byl jaksi pověřen...
Nuže, ten muž, kterému jste...
- Jak to říci... - Prodával tajemství.
Ten už se tu neukáže.
Co to znamená?
Byl odeslán jinam.
A kam?
Vskutku těžko říci. Na Surinam?
On zmizel?
To rozhodně. Ano.
Ale zároveň ne.
Prosím?
Vy náhodou o místě jeho pobytu nevíte, že?
Já myslel, že bude tady.
Jenže není. Jsem tu já.
Nemáte třeba nějaké novinky, o něž byste se rád podělil?
Velmi by nám to usnadnilo nelehká jednání o budoucnosti.
Obávám se, že je vše v tom hlášení.
Ano. Ovšem.
Nuže dobrá.
Byl jste někdy na Floridě?
Tu čest jsem neměl.
Mám tam plantáž. Indigovníkovou.
Je na ní potřeba spousta černochů.
Očekávám, že o vše přijdu.
Pojďte, dělejte. Obě.
Mladý pane, vsaďte.
Ty a já, jo?
Jak to?
Dokud neuhasne poslední svíce.
Co?
Zlom vaz.
Ve Versailles jsem to viděl hrát královnu.
Poctila nás královská návštěva.
Prohrávající karta.
Hned jsem poznal, že jsi někdo.
Řekl jsem si, že ten muž dokáže ocenit...
Vítězná karta.
Štěstěna je vrtkavá, že?
Vsadils na spodka.
Cože?
Vsadils na spodka.
Ne na desítku.
Mýlíš se.
Pohnul jsi žetony.
Jak jsem to udělal?
Rozmysli si, co chceš dělat dál.
Ty taky.
- Hrabě Artois. - Králův bratr.
Na spodní žeton dal žíni.
A když povídal, přesunul si hromádku.
Není to tak?
Nedivte se, že to zkusím, Vaše milosti.
Druhou kapsu.
Vypadni.
Co ty kecy o mojí švagrové?
Je to pravda.
Byl jsem ve Versailles s dědečkem.
A kdo je to?
Benjamin Franklin.
No jasně. Ty jsi ta La Fayettova opička.
Nejsem ničí nic.
A nyní velký hrdina opět bojuje za svobodu.
- Jak kurevsky ušlechtilý. - Spánembohem.
A do čeho děláš ty?
Děvky, chlast, hazard...
Výborně.
Máme společné zájmy.
Pojď se mnou.
Něco pro tebe najdeme.
Jsme zajedno?
Nedáme jim prostor k vyhýbavým řečem.
Musí potvrdit, že nebudou jednat s Británií bez našeho vědomí.
Totéž budou žádat po nás.
Což už jasně specifikují naše pokyny.
Oni to zdání neprohlédnou.
Tak buďme upřímní mezi sebou.
Chceme je oklamat.
Ne.
Chceme právničit.
Vy souhlasíte?
- Doktore, souhlasíte? - Prosazujme naše podmínky.
Není mi zcela zřejmé, co vlastně požadujete.
Četl jste naše pokyny, pane, a vidíte, čím jsme pověřeni.
Ano, četl jsem je.
Tak v čem je problém?
Ne všechny pokyny se plní.
Neboli?
Jak jsem řekl.
To je nehorázné obvinění.
- Neobviňuji vás z ničeho, pane Adamsi. - Do očí jste mě nazval lhářem.
Ale právě jste mi řekl, že jím nejste. Proč bych vám nevěřil?
A vy, pane?
Jakou máme jistotu,
že se s Británií neusmíříte sami a nás neobejdete?
Stejnou, jakou jste poskytli vy mně.
Není to snad dostatečné?
Nepovažujete slovo Kongresu za...
- Omlouvám se. - Zase simuluje.
Pane hrabě, příteli.
Doktore, máte bolesti.
My dva jsme spolu ušli dlouhý kus cesty, nemám pravdu?
Ušli. S mnoha zákrutami.
A já jsem vás poznal jako skutečného, velkorysého spojence
a čestného muže.
Teď je na dohled konec, jemuž jsme oba obětovali řadu let,
a ani jeden z nás se ho už nemůže dočkat.
Ale já prohlašuji, před všemi v této místnosti...
My vás nezradíme.
A my vám věrni zůstaneme, mon ami.
Co to bylo?
- Řekl jsem pravdu. - Na tomhle jsme se nedohodli.
Dohodli jste se vy dva. Já jen poslouchal.
Jste na straně Ameriky, Francie, nebo jen své?
Pane doktore, chovám vás v nejvyšší úctě, ale když nebudeme jednat ve shodě...
- Dost řečí. - Prosím.
Ne. Nebudu mlčet, zatímco...
Cos prováděl za neplechy?
Neměl bys mluvit.
A přesto tak činím.
No?
Získal jsem místo u dvora.
Jako co? Boxovací pytel?
To s tím nijak nesouviselo.
Chlapče, mám o tebe strach.
Strach bys měl mít hlavně o sebe.
Dělej, jak myslíš.
Můj trýznitel. Jaký trest na mě sešleš?
Nepochybně sis diagnózu určil sám.
Močový kámen, se kterým bojuju už aspoň 50 let.
A teď bojuje on s tebou.
Je mu pomoci?
Litotomie.
Lithos, kámen. Tomos, řezat.
Řez na břiše nad stydkou kostí a odstranění kamínků peánem.
Zvládnete takovou operaci, pane Bancrofte?
Raději bych ji svěřil někomu zkušenějšímu.
Ale vyléčila by ho?
Kde jsou pan Adams a pan Jay?
Tady venku.
Zavolal bys je?
Pokud ti to tvé postavení u dvora dovolí.
Byl u tebe celou noc. Nepodařilo se mi ho odvést.
Jak bys odhadl pravděpodobnost?
Že ten zákrok přežiješ?
To už sis spočítal.
Jsem v agonii, kamaráde.
Tak to můžeš risknout.
Ale já se takové řezničiny účastnit nebudu.
Zatím se nesmíš hýbat.
Bylo by lepší se nějak dostat do močové trubice.
Prostrčit jí nějakou šikovnou trubičku a...
Jak jste na tom, pane?
Zralý na herkulovskou práci.
Myslím, že takové vypětí nebude třeba.
Ano, pane Adamsi?
Rád bych...
Chci říci, že jsem neměl zpochybňovat vaše potíže.
Třeba jsem vám dal důvod.
Probírali jsme s panem Adamsem, jak dál.
Oba jsme toho názoru, že odkládání naší věci neprospěje.
To jistě ne.
Považujeme tedy za nejlepší dále jednat s Brity.
Přičemž vás samozřejmě budeme průběžně informovat.
V rozumných mezích.
A ten slib našim spojencům?
Dal jste své slovo.
Navrhuji něco jiného.
Sejdeme se tady
a budeme jednotně směřovat k našemu společnému cíli.
Vážně vám to přijde rozumné?
Co říká Versailles?
Vidíte, jak to je?
Ani vidina smrti nedokáže přebít tu obrovskou ješitnost.
- Pane Adamsi... - I v hrobě se bude cítit nepostradatelný.
Máme se sejít u jeho lůžka, aby jen on rozťal
- gordický uzel... - Pane...
- ...a nepřepustil své příznivce nám... - Pane Adamsi!
My ho potřebujeme.
- Co chcete? - Přišel jsem sloužit hraběti z Artois.
A to říká kdo?
Tamtudy.
Jen jděte.
Ke komu patříš?
Sloužím hraběti z Artois.
On slouží hraběti z Artois!
Komu sloužíš ty?
Jdeme! Pohyb, vy ubohé veverky!
Doručte je!
Dělejte! Rychle!
- Pane, prosím! - Prosím, pane.
Tam.
Marie, tohle prostěradlo musíte vyprat znovu.
A Louison, vy si můžete vzít...
No tak tam jen tak nestůj.
Nebudu tě prosit.
Kéž bych si přinesla skicák.
Madam.
Jak se cítíte?
Povzbuzen vaším příchodem.
Po předlouhé odmlce.
Bohužel jsem měla plné ruce práce s rodinnými záležitostmi.
Doufám, že je vše v pořádku.
Bude ze mě babička.
To je nejúžasnější dar života.
Slyšela jsem, že se angažujete ve významných záležitostech.
Handlování, madam. Prostě a jednoduše.
A pan Temple?
Předpokládám, že se mu daří.
On...
Dal se na kariéru u dvora.
Věděla jsem, že se neztratí.
Hodláte po sobě dál vrhat nože?
Co mám dělat?
Vykoupala jsem ho a převlékla povlečení. Položíme ho na postel.
To zvládnu sám, děkuji.
V podstatě si to užíváte, nemám pravdu?
Ne, ne. Za těchto okolností ne.
Už tě necháme o samotě.
Ne, prosím, zůstaňte.
Prosím. Obě. Prosím.
Něco jsem vám přinesla, mon bon papa. Uhodnete, co to je?
Podsvinče a uleželé šery?
To úplně ne.
Musíte být v teple.
Ať jde dál.
Pane premiére. Představuji vám...
Kdo vlastně jste?
To je na vás.
Pan Paul Wentworth.
Pane hrabě. Je mi nesmírnou ctí.
Považujete se za gentlemana?
Jen když se to hodí.
A v této zemi jste proč?
Mám moc rád dobré bordeaux.
Nechte těch keců. Nejste v krčmě.
Abych zajistil vítězství Anglie nad vzbouřenci.
Nezdá se, že byste uspěl.
Ale moc se snažil.
Nemám pravdu, ty bídáku?
Povězte mi o jednáních mezi Británií a Amerikou.
Američani jsou připravení s váma při první příležitosti vyjebat.
Mohu-li to tak říci.
Doktor Franklin mi odpřisáhl opak.
Já včera v noci jedné běhně odpřisáhl, že ji budu milovat navždy.
Dneska si nevybavím ani její jméno.
Podívejte, jde nám o totéž.
A to je co?
Vytřískat co nejvíc z nevýhodné dohody.
Nechceme toho dosáhnout stejným způsobem.
Ne. Vy se od smradu lůzy musíte oddělovat vůní.
To z vás dělá pravého gentlemana.
- Ať mi jde z očí. - Chtěl jste trumf. Já vám ho přivedl.
Vy jste mi přivedl prase, co ryje v pomyjích.
Co s ním mám provést?
Pro mě za mě ho třeba pověste.
Vidíte? Já si přijdu na své tak jako tak.
Co když mluví pravdu?
Pošlu vás do Londýna.
Musíme dohlédnout na to, aby naše zájmy byly na prvním místě.
Dávám přednost stětí. Vám to může být jedno.
S potěšením. Ale později.
Zatím mě budete informovat, co vaši krajané chystají.
Je to dost divné.
Jsme dost v nevýhodě, pane Oswalde.
Už tak jsme na nepřátelské půdě.
A to, v které místnosti jednáme, už není podstatné.
Ale my jdeme za nimi.
To nám moc nepomůže.
Máme se podle vás obrátit a odjet?
Já jenom poukazuji na okolnosti.
Pane Grenville?
Nedostanou Newfoundland. Za tím si stojím.
Doktore Frankline, je mi ctí být ve vaší společnosti.
I když mě rmoutí vidět vás tak churavého.
Nic si z toho nedělejte, pane. Jsem vám vděčný za ochotu.
Možná bychom další jednání měli všichni vést z lůžka.
To byl jen návrh.
Než začneme,
cítíte se všichni být zavázáni Francii,
pokud jde o dohody, jichž zde dosáhneme?
Hodláme jednat jakkoli...
Dovolte nám zůstat ve shodě s našimi věrnými spojenci.
Ptám se jen proto, že vaše zájmy nejsou jejich.
A může se stát, že vás dohoda zaváže k válce, v níž bojovat nechcete.
Splacené dluhy jsou stále dlužné závazky.
Pro muže jde o věc cti.
Ale národy kalkulují jinak, nemám pravdu?
Zásadní jsou tři věci.
Naše naprostá nezávislost, odchod všech vašich vojáků
a rozsah našich hranic.
My se těšíme na diskusi o reparacích za zabavený majetek.
Například plantáže.
Na jakém základě?
Na základě toho, aby subjekty věrné koruně byly odškodněny za své ztráty.
A to drancování, jehož jste se dopustili na Američanech?
To bude odškodněno jak?
To vaše zločinná vzpoura zavdala příčinu...
Můžeme se dohodnout, že tuto záležitost nezávisle a upřímně probereme později?
To bych si přál také, pane Oswalde, ale nikdo z nás nemládne.
Co navrhujete?
Kanadu.
Co s ní?
Dáte nám ji.
Kterou část?
Celou.
Zahrnuje to i Newfoundland?
Řekl bych, že ano.
- To je nemožné. - To je nezbytné.
Jak to?
Odvěký zájem Nové Anglie na lovu tresek.
Století okrádání rybářů nezakládá právní nárok.
Řídí se užívacím právem dle zvykového práva.
Nešel jste někdy okolo státní mincovny, že byste chtěl i královskou pokladnici?
Nechte těch nesmyslů.
- Já se nenechám sekýrovat. - Doktore Frankline.
Pane Oswalde.
Nemohli bychom si dát šálek čaje?
Pohyb, vy ubohé veverky!
Dovolíte? Dobrý den.
- Vzkaz pro pana Gérarda. - Dejte mi ho.
Mám mu ho předat osobně.
To za ním budete muset až do Anglie.
Strachey je jen nadutý pokrytec.
Grenville, to nezkušené ucho... Potřebuje dostat za uši.
Ale Oswald, ten je mazaný jako všichni jemu podobní.
Jednoocí muži?
Skotové.
Bál jsem se, že to řeknete.
Jste slepý? Nevidíte, že nás chce rozdělit?
Ne, a ani bláhový, abych mu to dovolil.
Tenhle kiks způsobí někdo jiný.
Já? To naznačujete?
Že já jsem ten age... Že moje odhodlá...
Vážně máte tu troufalost...
Pánové!
Dnešek byl dlouhý.
Možná vám přijdu popudlivý a moc horlivý, ale poslouchejte mě.
Jeho pošetilé otálení ohledně Francie nás stáhne ke dnu.
Pojďte blíže, pánové!
Dnes se koná výjimečné představení!
Za deset solů! Pouhých deset solů!
Pojďte se podívat, pánové! Ohromné pyrenejské poprsí!
Nezdráhejte se, ale počkejte, až na vás vyjde řada, pánové!
- Nestyďte se! Na každého se dostane! - Byl pán spokojen?
Ano. Nádhera.
Vznešený muži, nechceš si užít?
Podívej, co tu pro tebe mám.
Vezmu tě do ráje.
Já tě vezmu do pekla.
Ztratila ses?
Utekla jsem z domova.
Zlý otčím?
Zamkl mě ve věži.
Ale tys utekla.
Zachránil mě můj milý.
A kde je?
Zabitý na bojišti
na místě zvaném Virginie.
Padl za Ameriku, že ano?
A mé srdce zemřelo s ním.
Jak ti mohu pomoci?
Pět livrů.
Předem.
Pěkný příběh ocením.
Tudy.
Ano.
Zdravím.
Nejsi rád, že mě vidíš?
Ne. Naopak, drahý příteli. Já...
Já už se bál, že vás potkalo neštěstí. Soudě dle vašeho zjevu...
Vzpomínáš, co jsem řekl?
Co konkrétně?
Že tě vezmu s sebou.
Na Surinam?
Do pekla.
- Co to je? - Chlapcovo přiznání k vlastizradě.
Nepoznáváš ho? Koneckonců jsi ho napsal.
Co...
- Co s tím teď mám dělat? - Předej ho ochotnému příjemci.
Naši vůdcové už začali vyjednávat. K čemu by to bylo?
Nevyzradil bych, co jsi za zrádcovskýho sráče.
Za to by tě pověsili,
drahý příteli.
Já už jí zaplatil pět livrů.
Zajistím, aby nepřišly nazmar.
Zkus být užitečný.
Copak je teď v módě oblékat se jako páže?
Královna vyznává nestrojenost.
Nesporně z tebe brzy bude princ
zabalený v hadrech.
Gérard odjel do Anglie.
- Co prosím? - Dnes odpoledne.
A jak to víš?
Mám v jeho kanceláři důvěrníka.
A jaký je účel té cesty?
Těžko říct.
Ale být to šachy, hlídal bych si střelce pana Vergennese na královském křídle.
Tak se mi nakonec podařilo tě něco naučit.
Zřejmě teď sami musíme hrát jinou hru.
Ale dal jsi slovo.
Opravdu?
To je vážně smůla.
Mám Francouze tolik rád.
Nerad ruším v tuhle hodinu, ale...
Něco se objevilo a já...
Musím si nechat poradit od toho nejmoudřejšího, koho znám.
- Jste příliš velkorysý. - To vy jste příliš skromný.
Jak možná víte,
příležitostně doktoru Franklinovi pomáhám třídit dokumenty.
To je dle mého předem prohraný boj.
Nicméně se snažím.
Ke svému zděšení jsem zjistil,
že jsem si nějakou korespondenci bezděčně vzal k sobě domů.
To vás nemusí zase tolik děsit.
Jistě, to jistě. Ale...
Našel jsem tohle.
Psáno rukou pana Templa.
Nemohu potvrdit jeho pravost ani vysvětlit, proč ho doktor schovával.
A proč ho ukazujete mně?
Je v sázce příliš, než abych věřil muži, o jehož věrnosti je pochyb.
No tedy...
konečně jste přišel k rozumu.
Pane?
Syn, teď i vnuk, ale patriarcha je stále kupodivu bez viny.
Copak jsem vás před jeho falešností roky nevaroval?
Přál jsem si, aby to nebyla pravda.
Náš osud nemůže být založen na přáních.
Mohu si to ponechat?
Je-li to nutné. Já...
Bancrofte, chválím vás.
Jako vlastence.
Překlad titulků: Jiří Sailer