BRITERNE OVERGIVER SIG
19. OKTOBER 1781
Venstre, højre, venstre!
Højre! Venstre, højre, venstre!
Venstre, højre, venstre!
Nemlig! Tag hjem til England.
Tag hjem!
De vil ikke engang kigge på os.
Jeg kan nok godt få deres opmærksomhed.
Drenge, giv dem... Noget mere livligt at marchere til.
Rosbif! Herovre! Herovre!
I tabte!
Hvordan føles det?
At tabe mod en hær af oprørere og frøgnaskere?
FORESTÅENDE KRIG
ERKLÆRING
BASERET PÅ ROMANEN
"A GREAT IMPROVISATION" AF STACY SCHIFF
Jeg og visse andre personer fra New York har talt om
at grundlægge et samfund dedikeret til princippet.
Min egen overbevisning er, at afskaffelse er en nødvendighed,
men at det skal gribes an på den mest varsomme trinvise måde.
Ved frigivelse mener jeg for eksempel, at det er passende at gøre det,
når indkøbsprisen er tjent ind.
- Hvad har jeg lovet Dem, Benoit? - Jeg bliver fri efter syv år, mr. Jay.
Det bliver De, hvis altså visse betingelser er opfyldt.
Så er vi her.
Tingene er, som han foretrækker dem.
Han betaler ingen husleje og behandler sin gæld som forslag.
Barnebarnet driver rundt som en opblæst tåbe,
mens han kalder sig hans sekretær.
Og endnu vigtigere er han tryllebundet af sine herrer i Versailles.
Jeg må opfodre Dem til at være skeptisk over for alle hans udtalelser.
Trykker alderen?
Han skulle aldrig være blevet betroet hvervet til at begynde med.
Vandt vi i Yorktown blot for at knæle for en fransk konge?
- Det har man beordret os til. - Men har De tænkt dem at adlyde den ordre?
I ånden.
Men ikke nødvendigvis bogstaveligt.
- Min gode dr. Franklin. - Mr. Jay.
Er De kommet for at fratage en udmattet mands hans byrde?
Nej.
Efter kongressens instrukser er jeg kommet for at hjælpe Dem med at slutte fred.
- Hvad har De i tankerne? - At give lidt og opnå meget.
Præcis mine intentioner.
- Er der noget, De gerne vil sige? - Jeg har allerede sagt det.
Mr. Adams mener, jeg er for imødekommende over for vores allierede.
- Det har han måske nævnt. - Hvis man er alles ven, er man ingens.
Et dilemma, De aldrig vil pines med.
- Jeg er ikke kommet for at få venner. - Det har De haft stor succes med.
Måske er det bedre, hvis vi mødes i morgen.
Vås. Vås. Jeg har arrangeret en middag til os.
Vi har ikke brug for...
- Doktor? - Det var bare et jag.
- Det... - Har De behov for...
Jeg har det fint. Jeg har det fint.
Kan De overtales til en steg og en god portvin?
- Vi kan jo mødes på halvvejen. - Skal vi?
- Har Deres tjener behov for mad? - Det aner jeg ikke.
- De må være tilfreds med Dem selv. - Hvorfor det?
Briterne har overgivet sig. De fik, hvad De betalte for.
Eller snarere det, De raserede statskassen for.
Som om De ikke var indblandet.
Jeg leger ikke med legetøjssoldater på et andet kontinent.
Jeg tæller bare pengene.
De sagde til kongen, at det ikke ville koste en sou.
- Men det var Dem, der brugte dem. - Deres pointe?
Tror De, at Deres Amerika vil blive indbringende?
At alt guldet flyder tilbage til Frankrig?
- En rimelig antagelse. - Hvad nu, hvis De tager fejl?
Hvad, hvis amerikanerne og briterne indgår deres egen aftale og holder os ude?
- De kan intet gøre uden vores samtykke. - Kan de ikke?
Er det det, De ville gøre, hvis De kunne slippe af sted med det?
- De er en snu rad, Necker. - Og det er De ikke?
Frankrig kan gå bankerot, at De ved det. Det ville ikke ende godt. For nogen af os.
Udmærket, mine herrer. Lad os få mødet overstået.
Beaumarchais var blandt publikum.
- Jeg bemærkede ham ikke. - Han gik inden sidste scene.
- Så kan han rende mig. - Tror De, at han kom for at se Dem?
Hvorfor ikke? Jeg er den eneste i truppen, der har talent.
Og jeg er kongens nossesæk.
JEG BUKKER FOR MIN DRONNING
ARSENIKTINKTUR
- Odette, De har besøg. - Øjeblik.
Kom ind.
Sikke en gentleman. Jeg kan knap genkende Dem.
- Fik De blomsterne? - Er de fra Dem?
- Hvor venligt. - Det er intet imod det, De fortjener.
Det er sødt. Og det er sødt af Dem.
Jeg ville give Dem hele verden, hvis De ønskede det.
- Hvad skulle jeg stille op med den? - Hvad som helst.
- Jeg tænker på Dem hele tiden. - Jeg kan umuligt være det værd.
Hvad med Dem? Tænker De på mig?
Hør, hvad jeg siger. Der kommer en, og vi skal være alene.
Forstår De det?
- Og hvis jeg ikke bryder mig om det? - De kunne jo udfordre ham til en duel.
Men jeg ville blive ulykkelig, hvis De tabte.
- Jeg ville ikke tabe. - Det ville være endnu værre.
Hvad mener De?
Monsieur Beaumarchais var her i aften. Han blev ved med at tale om min optræden.
Jeg inviterede ham på besøg. Der er en rolle i hans nye stykke, og...
De vil vel ikke ødelægge det for mig.
- Hvornår kan jeg se Dem? - Senere. Ja?
Der er jo anliggendet om vores ordrer.
Hvad er der at sige, andet end at vi er nødt til at adlyde?
Er vi det?
Hvad skal det betyde?
At kongressen har solgt ud
ved at overgive sin suverænitet til comte de Vergennes.
Sikke en fornuftig udtalelse.
Vi har ikke udkæmpet en krig for at blive hundset med af Versailles.
Utaknemmelighed er ikke vejen til at etablere Amerikas ry.
Her er Deres vens krav til vores grænser.
Alt vest for Allegheny-bjergene skal tilfalde Spanien til gavn for Frankrig
eller skal reserveres til de uoplyste indfødte.
Og briterne skræver over os som en pasha over en natpotte.
- Er det den nation, De forestillede Dem? - Jeg ville gerne have et stykke af Canada.
Og hvordan ville De få det?
Vores værter har ikke tænkt sig at servere det for os.
Med velvilje og venlig overtalelse.
Kan De se, hvorfor De blev sendt hertil?
Hvis vi ikke kan regne med Frankrig, hvem kan vi så regne med?
Gud og os selv, dr. Franklin.
Ville De gå mod kongressens ordrer med overlæg?
De er 5000 km og to måneder væk.
Hvorfor betro os opgaven, hvis vi ikke må gøre, som vi finder passende?
- Det er sofisteri, mr. Jay. - Så vil jeg gøre det helt klart.
Hvis de ordrer bringer vores ære i fare, ville jeg trodse dem.
Sådan her.
Det er mig.
Odette?
Det er ikke, som De tror. Der er sket et uheld.
Hvilket slags uheld?
Snarere en fejltagelse. Men det er overstået nu, og hun har det fint.
- Hvorfor tilkaldte hun dig? - Hun stoler vel på mig.
Du holder ikke af hende. Du holder ikke af andre end dig selv.
Du vil ikke bryde dig om det.
Odette.
- Er De syg? - Jeg blev bare lidt dårlig.
- Jeg henter en læge. - Det behøves ikke.
- De er kold. - Jeg har det fint.
Fortæl mig, hvad der er galt.
Det er ikke alvorligt. Der var bare noget, jeg måtte tage mig af.
Hvad betyder det? Sig det.
Det betyder, at hun ikke er parat til at opgive ungpigerollerne endnu.
Var det mit?
Jeg er træt.
Det er på tide at blive voksen.
Jeg er her.
Ashcroft, ikke sandt?
- Bancroft. - Naturligvis. Beklager meget.
Hvem er De?
Strachey. Undersekretær i indenrigsministeriet.
De ved vel, hvorfor jeg er her.
- I Palais-Royal? - I Paris.
For at forhandle en fredsaftale med amerikanerne, formoder jeg.
Det er svært at fatte, at det er nået dertil, men det er det.
Det akavede er, at jeg har fået til opgave at...
Den mand, som De...
- Hvordan skal jeg sige det? - Solgte hemmeligheder til.
Han kommer ikke mere.
- Hvad skal det betyde? - Han er blevet sendt videre.
- Hvorhen? - Det ved jeg ikke. Surinam?
- Er han væk? - Åh, absolut. Ja.
- Men også nej. - Undskyld?
De ved vel ikke tilfældigvis, hvor han befinder sig?
- Jeg troede, at han ville være her. - Men det er han ikke. Det er jeg.
De har vel ikke nye oplysninger at give videre?
Det ville være en stor hjælp på vores vej frem.
Det hele står i rapporten.
Ja. Naturligvis.
Godt så.
Har De været i Florida?
- Så heldig er jeg ikke. - Der har jeg en plantage. Indigo.
Der skal mange sorte til.
Jeg mister sikkert det hele.
Kom, kom. Begge to.
Unge herre. Det er Deres tur.
Dem og mig?
Hvordan det?
Til det sidste lys går ud.
Hvad?
Jeg ønsker Dem held og lykke.
Jeg har set dronningen spille det her i Versailles.
Vi er i selskab med en kongelig!
Taberkortet.
Jeg formodede, at De var højt på strå, da jeg så Dem.
Jeg sagde til mig selv: "Her er en mand, der ved, hvordan man værdsætter..."
Vinderkortet.
- Vi kan alle være uheldige. - De satsede på knægten.
- Hvad? - De satsede på knægten.
- Ikke tieren. - De tager fejl.
- De flyttede Deres jetoner. - Hvordan skulle jeg gøre det?
De bør overveje, hvad De vil gøre nu.
Det bør De også.
- Grev Artois. - Kongens bror.
Han sætter hestehår fast på den nederste jeton.
Og mens han snakker, rykker han sin stak. Ikke sandt?
Man er jo nødt til at prøve. Deres Nåde.
Den anden lomme.
Gå med Dem.
Hvad er alt det pis om Dem og min svigerinde?
Det er sandt.
- Jeg var i Versailles med min bedstefar. - Og hvem er han?
- Benjamin Franklin. - Nå ja.
- De er Lafayettes lille abe. - Jeg er ikke nogens noget.
Og nu drager den store helt ud for at kæmpe for frihed igen.
Det er fandeme så nobelt.
Godt, at han er væk.
Og hvad bestiller De så?
Horer, drikker, spiller...
Udmærket.
Så har vi fælles interesser.
Kom med.
Vi finder et eller andet til Dem.
Er vi enige?
Vi giver dem ikke plads til at tale udenom.
De skal bekræfte, at de ikke forhandler med Storbritannien uden at give besked.
De vil kræve det samme af os.
Og det fremgår allerede tydeligt af vores ordrer.
Den plan vil de ikke overse.
Så lad os være ærlige over for os selv. Vi vil bedrage dem.
Nej.
Vi vil tænke strategisk.
Er De enig?
- Dr. Franklin, er De enig? - Vi går efter vores betingelser.
Det er mig uklart, hvad det er, De mener.
De har læst vores ordrer og ved, hvad vi har til opgave.
- Jeg har læst dem, ja. - Hvad er så problemet?
Ikke alle ordrer bliver adlydt.
- Hvad skal det betyde? - Det, jeg siger.
Det er en oprørende beskyldning.
Jeg beskylder Dem ikke for noget, mr. Adams.
De kaldte mig for en løgner.
Men De har lige sagt, at det er De ikke. Hvorfor skulle jeg tvivle?
Og Dem?
Hvilken garanti har vi for,
at De ikke slutter fred med Storbritannien og efterlader os alene?
Samme garanti, som De har givet mig. Er det ikke tilstrækkeligt?
De skal ikke anse kongressens ord...
- Undskyld. - Han spiller skuespil igen.
- Monsieur le comte, min ven. - Doktor, De har smerter.
Vi to har gået lang vej sammen, ikke sandt?
Jo. En vej med mange sving.
Jeg anser Dem for at være en sand og generøs allieret
og en ærlig mand.
Nu ser vi forude den afslutning, vi begge har ofret år for,
og vi står begge ivrige ved porten.
Men foran alle, der er samlet her, siger jeg nu...
Vi forråder Dem ikke.
Vi vil også være tro mod Dem, mon ami.
Hvad?
- Jeg sagde det, der var sandt. - Det var ikke det, vi blev enige om.
I blev enige. Jeg lyttede blot.
Er De på Amerikas, Frankrigs eller Deres egen side?
Dr. Franklin, jeg respekterer Dem, men hvis vi ikke står sammen...
- Stop de store ord. - Mr. Adams.
Jeg vil ikke tie, når...
- Hvilke tossestreger har du haft gang i? - Du må ikke sige noget.
Men det gør jeg.
Nå?
- Jeg har fået en plads ved hoffet. - Som hvad? Boksebold?
Det var et andet anliggende.
- Du bekymrer mig, min dreng. - Tænk nu bare på dig selv.
Gør, som du finder passende.
Min plageånd. Hvilken straf har du nu udset til mig?
Du er sikkert kommet frem til din egen diagnose.
En blæresten, jeg har haft i mindst 50 år.
Og nu har den dig.
Kan han hjælpes?
Litotomi.
Lithos, sten. Tomos, snit.
Et snit i maven over skambenet. Man fjerner stenen med en tang.
Kan De udføre sådan en operation, mr. Bancroft?
Jeg vil helst overlade det til andre med mere erfaring.
Men det ville helbrede ham?
- Hvor er mr. Adams og mr. Jay? - Lige udenfor.
Vil du hente dem? Hvis din rang tillader det.
Han var ved din side hele natten. Jeg kunne ikke få ham til at gå.
Hvad er sandsynligheden?
For at overleve indgrebet? Det har du allerede regnet ud.
Jeg har smerter, min ven.
Så bør du tage chancen.
Men jeg vil ikke være med til det.
Indtil da må du ikke bevæge dig.
Det ville være bedre, hvis man kunne gå ind via urinrøret.
En slange af en slags, der skubbes ind i røret og...
- Hvordan har De det? - Jeg er klar til Herakles' arbejder.
Den slags anstrengelser er der vist ikke behov for.
- Ja, mr. Adams? - Jeg vil...
Jeg burde ikke have tvivlet på, at De led.
Jeg gav Dem måske grund til det.
Mr. Adams og jeg har talt om, hvordan vi fortsætter herfra.
Vi er begge enige om, at en udskydelse ikke gavner vores sag.
Nej.
Så vi mener, at det er bedst at fortsætte med briterne.
Vi holder Dem naturligvis informeret om fremskridtene.
Så vidt muligt.
Og forpligtelserne over for vores allierede?
De gav dem jo Deres ord.
Jeg foreslår noget andet.
Vi samles her og arbejder sammen mod vores fælles mål.
Mener De, at det er passende?
Hvad siger Versailles?
Kan De se, hvordan det er?
Ikke engang livets endeligt kan trænge gennem det enorme ego.
- Mr. Adams... - Selv fra graven ville han insistere på,
at han er uundværlig.
Vi skal samles ved hans sygeseng, så han og kun han
- kan løse problemet... - Mr. Adams...
- ...og ære os med hans tilstedeværelse... - Mr. Adams!
Vi har brug for ham.
- Hvad vil De? - Jeg er her for at tjene greven af Artois.
Siger hvem?
Derind.
Af sted.
Hvis tjener er De?
Jeg tjener greven af Artois.
Han tjener greven af Artois!
Hvem tjener De?
Kom så! Fart på, elendige egern!
Få dem her leveret!
Fart på! Gør det hurtigt!
- Hr.! - Hr.!
Godt.
Marie, De bliver nødt til at vaske det her sengetøj igen.
Og Louison, De kan...
Stå nu ikke bare der.
Jeg vil ikke trygle Dem.
Bare jeg havde min skitsebog med.
Madame.
- Hvordan har De det? - Bedre, fordi De er her.
Det er alt for længe siden.
Jeg har været optaget af familieanliggender.
Jeg håber, at alt går godt.
Jeg skal være mormor.
Det er livets store velsignelse.
De er optaget af alvorlige anliggender, hører jeg.
Studehandler, madame. Ganske enkelt.
Og mr. Temple?
- Han trives, formoder jeg. - Han...
Han er påbegyndt en karriere ved hoffet.
Jeg tvivlede aldrig på hans fremtid.
Vil I blive ved med at kaste knive efter hinanden?
Hvad kan jeg gøre?
Jeg har allerede vasket ham og skiftet sengetøj. Lad os få ham i seng.
Det kan jeg selv klare, tak.
De nyder det her, gør De ikke?
Nej. Nej, nej. Nej, under ingen omstændigheder.
Vi lader Dem gerne være.
Nej, jeg vil gerne have, at I bliver.
Vær nu søde. Jer begge to.
Jeg har taget noget med, mon bon papa. Kan De gætte, hvad det er?
En pattegris og en vellagret sherry?
Ikke helt.
De må holde Dem varm.
Luk ham ind.
Hr. førsteminister. Lad mig præsentere...
- Hvem er De egentlig? - Det er op til Dem.
Mr. Paul Wentworth.
Monsieur le comte. Sikke en ære.
Ser De Dem selv som en gentleman?
Når det er passende.
Og hvorfor er De i dette land?
Jeg elsker en god bordeaux.
Stop så. De er ikke på værtshus.
For at sikre England sejren over oprørerne.
- Det er vist ikke lykkedes for Dem. - Han har ellers forsøgt.
Ikke sandt, lille orm?
Fortæl mig om forhandlingerne mellem Storbritannien og Amerika.
Amerikanerne vil røvrende Dem, når de får chancen.
Hvis jeg må sige det sådan her.
Dr. Franklin svor det modsatte.
I aftes svor jeg, at jeg ville elske en eller anden tøjte for evigt.
I dag kan jeg ikke huske hendes navn.
Vi har det samme mål.
Og hvad er så det?
Det bedste udfald af en dårlig handel.
Vi ønsker ikke at nå dertil på samme måde.
Nej. De vil have lidt parfume mellem Dem og stanken.
Det er det, der gør Dem til en sand gentleman.
- Få ham væk herfra. - De ønskede et pressionsmiddel. Her er et.
De er kommet med et svin, der roder i lort.
Hvad skal jeg gøre med ham?
For min skyld kan De hænge ham.
Nå. Jeg får alligevel min belønning.
Hvis han taler sandt?
Jeg sender Dem til London.
Vi må sikre os, at vores interesser er i første række.
Jeg foretrækker halshugning. De er vel ligeglad.
Med fornøjelse. Men senere.
I mellemtiden holder De mig informeret om, hvad Deres landsmænd har gang i.
Det her er højst ureglementeret.
Det er ikke til vores fordel, mr. Oswald.
Vi er allerede i fjendtligt territorium.
Det betyder ikke noget, hvilket lokale vi forhandler i.
- Men vi kommer til dem. - Det tipper vægten lidt.
Skal vi da vende om og gå?
Jeg bemærker bare omstændighederne.
Mr. Grenville?
De får ikke Newfoundland. Jeg siger det bare.
Dr. Franklin. Jeg er beæret over at være i Deres selskab.
Men ked af at se Dem så utilpas.
Tænk ikke på det. Jeg er taknemmelig for Deres fleksibilitet.
Måske bør fremtidige forhandlinger foregå, mens vi alle ligger i sengen.
Det er blot et forslag.
Før vi går videre, mener De, at De skylder Frankrig noget
vedrørende de aftaler, vi måtte indgå her?
Vi har til hensigt at agere på en måde...
Der lader os samarbejde med vores loyale allierede.
Jeg spørger kun, fordi deres interesser ikke er Deres.
De er måske bundet til en krig, De ikke ønsker at udkæmpe.
Når gælden er betalt, fortsætter forpligtelserne.
Sådan er mænds ære.
Men nationer ser anderledes på det, ikke sandt?
Der er tre afgørende emner.
Vores fuldstændige uafhængighed, tilbagetrækningen af alle jeres tropper
og fastsættelsen af vores grænser.
Vi vil gerne drøfte kompensation for beslaglagt ejendom.
- Plantager, for eksempel. - På hvilket grundlag?
At de, der er tro over for kronen, bliver kompenseret for deres tab.
Og hvad med de plyndringer, De har udsat amerikanerne for?
Hvordan skal de erstattes?
Det var Deres eget lovløse oprør, der gav grund...
Kan vi blive enige om at tale om emnet på en fri og åben måde senere?
Gerne, mr. Oswald, men ingen af os bliver yngre.
Hvad foreslår De?
Canada.
Hvad med Canada?
I giver det til os.
Hvilken del?
Det hele.
Inkluderer det Newfoundland?
Det vil jeg mene.
- Det er umuligt. - Det er påkrævet.
Hvorfor det?
New Englands interesse i torskefiskeriet.
Et århundrede med tyvagtige fiskere giver ikke et juridisk krav.
Ifølge engelsk sædvaneret har de den naturlige brugsret.
Måske vil De, fordi De engang er gået forbi Den Kongelige Mønt,
også have brugsret til Hans Majestæts statskasse.
Drop det pirrelige nonsens.
- Jeg lader mig ikke tyrannisere. - Dr. Franklin.
Mr. Oswald.
Er der mon mulighed for en kop te?
Kom så! Fart på, elendige spytslikkere!
Undskyld mig? Goddag.
- Et brev til monsieur Gérard. - Giv mig det.
Jeg skal overlevere det til ham personligt.
Så må De jagte ham hele vejen til England.
Strachey er intet andet end en pompøs skuespiller.
Og Grenville, den naive hvalp... Han har brug for et lag ørefigner.
Men Oswald er lusket ligesom alle af hans slags.
- Enøjede mænd? - Skotter.
Det var jeg bange for, at De ville sige.
Er De så blind, at De ikke ser, at han vil skabe splid?
Nej, og ej heller så dum, at jeg lader ham gøre det.
- Den fejl tilfalder en anden. - Mig? Er det det, De insinuerer?
At jeg er så gam... At min beslutsomhed...
Er De så fræk, at De...
De herrer!
Det har været en lang dag.
De mener måske, at jeg er pirrelig og hurtig til at dømme. Men tro mig.
Hans tåbelige tøven over for Frankrig er stenen, der trækker os alle ned.
Træd nærmere, de herrer!
En storslået forestilling i aften!
For ti sol! Kun ti sol!
Kom og se, de herrer! Den storslåede pyrenæiske barm!
Tøv ikke, men vent på, at det bliver Deres tur, de herrer!
Kom endelig! Alle får lov!
- Var det tilfredsstillende? - Ja. Fantastisk.
Chevalier, vil De have en tur?
Se, hvad jeg har til Dem.
Jeg fører Dem op i himlen.
Jeg fører Dem ned i helvede.
Er De faret vild?
Jeg er stukket af hjemmefra.
En ond stedfar?
Han låste mig inde i tårnet.
Men De slap ud.
Min elskede reddede mig.
Hvor er han?
Han døde i krig i noget, der hedder Virginia.
- Døde han for Amerika? - Og han tog mit hjerte med sig.
- Hvordan kan jeg hjælpe? - Fem livre.
På forskud.
Jeg elsker en god historie.
- Kom med. - Ja.
Goddag.
- Er De ikke glad for at se mig? - Nej. Tværtimod, min kære ven. Jeg...
Jeg var bange for, at der var hændt Dem noget. Som De ser ud...
- Kan De huske, hvad jeg sagde til Dem? - Hvad var det?
Jeg tager Dem med mig.
Til Surinam?
Til djævlen.
- Hvad er det? - Drengens tilståelse af landsforræderi.
Kan De ikke genkende den? De har selv skrevet den.
Hvad...
- Hvad skal jeg gøre med den? - Giv den til en villig modtager.
Vores herrer er begyndt at forhandle. Hvad ville pointen være?
Så behøver jeg ikke sladre om, at De er et svigagtigt svin.
Det hænger de Dem for,
kære ven.
Jeg betalte hende fem livre.
De går ikke til spilde.
Hjælp lige.
Er det sådan, pager går klædt nu?
Dronningen foretrækker det enkle.
Du er snart en prins i laser.
Gérard er rejst til England.
- Undskyld? - Han rejste i eftermiddag.
Hvor ved du det fra?
Jeg har en fortrolig på hans kontor.
- Og formålet med hans rejse? - Det ved jeg ikke.
Men hvis det var skak, ville jeg holde øje med monsieur Vergennes' kongefløjsløber.
Så fik jeg alligevel lært dig noget.
Vi er vist nødt til at spille et andet spil nu.
- Men du gav dit ord. - Gjorde jeg?
Det er en skam.
Jeg kan ellers godt lide franskmændene.
Undskyld, at jeg forstyrrer så sent, men...
Der er dukket noget op, og jeg...
Jeg er nødt til at opsøge den klogeste rådgiver, jeg kender.
- De er alt for generøs. - De er alt for beskeden.
Som De måske ved,
har jeg ved lejlighed hjulpet dr. Franklin med at ordne hans papirer.
- Spildt ulejlighed, hvis De spørger mig. - Ikke desto mindre har jeg forsøgt.
Til min forfærdelse opdagede jeg...
...at jeg kom til at tage noget korrespondance med mig.
Det er vel ikke verdens undergang.
Naturligvis ikke. Men...
Jeg fandt det her.
Unge Temples håndskrift.
Jeg kan ikke sige, om det er sandt, eller forklare, hvorfor han holdt det hemmeligt.
Hvorfor viser De mig det?
Der er for meget på spil til at stole på en mand med mistænkelig loyalitet.
Nå...
Så De er endelig kommet til fornuft.
Hr.?
Sønnen, barnebarnet. Men patriarken er stadig uden synd.
Har jeg ikke advaret mod hans tvetungethed i årevis?
Jeg ønskede ikke at tro det.
Vores skæbne må ikke baseres på ønsker.
Må jeg beholde det?
Hvis De er nødt til det. Jeg...
Bancroft, jeg takker Dem.
Som patriot.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith