BRITAI PASIDUODA
JORKTAUNAS, VIRDŽINIJA
1781 M. SPALIO 19 D.
Kairę, dešinę, kairę!
Dešinę! Kairę, dešinę, kairę!
Kairę, dešinę, kairę!
Teisingai! Grįžkit į Angliją.
Ir grįžkit namo!
Jie į mus net nežiūri.
Manau, galim patraukti jų dėmesį.
Vaikinai, sugrokit jiems truputį ką nors linksmesnio žygiavimui.
Rostbifai! Čionai!
Pralaimėjot!
Koks jausmas?
Pralaimėti maištininkų ir varlių armijai?
ARTĖJANTIS KARAS
DEKLARACIJA
PAGAL STEISĖS ŠIF KNYGĄ
„GREAT IMPROVISATION“
Aš ir tam tikros kitos personos iš Niujorko kalbėjomės
apie principu pagrįstos draugijos sukūrimą.
Aš asmeniškai esu įsitikinęs, kad būtina panaikinti vergiją,
bet tą reikia padaryti ypač atsargiai ir nuosekliai.
Kalbant apie vergų išlaisvinimą, pvz., manau, juos derėtų paleisti,
kai jie atidirba už juos sumokėtą kainą.
Ką aš tau pažadėjau, Benua?
Aš būsiu išlaisvintas po septynerių metų, pone Džėjau.
Taip ir bus, jei tik bus išpildytos tam tikros sąlygos.
Atvažiavome.
Žinoma, jis viską patvarkė pagal savo pageidavimus.
Jis nemoka nuomos. Skolas jis laiko tiesiog pasiūlymais.
Anūkas valkiojasi kaip pasipūtęs gaidys
ir vadina save jo sekretoriumi.
O dar svarbiau, jis žavisi savo ponais Versalyje.
Primygtinai rekomenduoju žvelgti į jo žodžius itin skeptiškai.
Manote, kad amžius daro savo?
Manau, kad jam išvis
neturėjo būti suteikti šie įgaliojimai.
Ar laimėjome Jorktaune vien tam, kad parkluptume prieš Prancūzijos karalių?
Mums buvo taip liepta.
Bet ar ketinate vykdyti tuos paliepimus?
Daugiau mažiau.
Bet nebūtinai pažodžiui.
Mielasis dr. Franklinai.
Pone Džėjau.
Ar atvykote išvaduoti nuvargusį vyrą nuo jo naštos?
Ne, pone.
Bet, Kongreso valia, atvykau padėti jums sudaryti taiką.
- Ką turite galvoje? - Atsisakyti mažai, laimėti daug.
Būtent tokie ir mano ketinimai.
O jūs norite ką nors pasakyti?
Jau viską pasakiau.
Ponas Adamsas mano, kad aš per daug pataikauju sąjungininkams.
Galbūt tą paminėjo.
Visų draugas neturi nė vieno draugo.
Ši dilema niekada neslėgs jūsų pečių.
- Atvykau ne tam, kad mane mėgtų. - Tikslą pasiekėt nepriekaištingai.
Gal būtų geriau susitikti rytoj.
Niekai. Aš paruošiau čia mums pietus.
Tiek ir tereikia, kad mes...
- Daktare? - Tik dieglys nudiegė.
- Tai... - Ar jums reikia...
Man viskas gerai.
Ar sutiksite pasiderėti prie kepsnio su geru porto vynu?
- Sutinku su jais ieškoti kompromiso. - Eime?
Ar jūsų žmogui reikia pavalgyti?
Iš kur man žinoti?
Turbūt jaučiatės patenkintas savimi.
Kodėl gi?
Britai pasidavė. Gavote tai, už ką sumokėjote.
Ar, reiktų sakyti, tai, dėl ko apkraustėte iždą.
Tarsi jūs prie to neprisidėjote.
Nežaidžiu su žaisliniais kareivėliais kitoje pasaulio pusėje.
Aš tik skaičiuoju pinigus.
Pasakėte karaliui, kad mums tai nekainuos nė sū.
Bet jūs juos išleidote.
Ką norite pasakyti?
Manote, ta jūsų Amerika duos pelno?
Ir visas tas auksas parplauks į Prancūziją?
Pagrįsta prielaida.
O jei klystate?
O jei amerikiečiai ir britai pasieks savo susitarimą ir mus išmes?
- Be mūsų sutikimo jie nieko negali. - Nejaugi?
Ar jūs taip elgtumėtės, jei turėtumėte galimybę išsisukti?
Jūs - klastingas sukčius, Nekeri.
O jūs - ne?
Žinot, ši šalis gali bankrutuoti.
Tai geruoju nesibaigtų.
Nė vienam iš mūsų.
Ką gi, džentelmenai. Greičiau užbaikime šį susitikimą.
Sakau tau, Bomaršė buvo tarp žiūrovų.
- Aš jo nepastebėjau. - Jis išėjo prieš paskutinę sceną.
Tada jis gali užsikrušti.
Manai, jis atėjo pažiūrėti į tave?
Kodėl ne? Aš vienintelis šioje trupėje turiu lašelį talento.
O aš - karaliaus klynas.
Lenkiuosi savo karalienei.
Arseniko tinktūra
Odete, pas tave lankytojas.
Minutėlę.
Užeikite.
Koks džentelmenas.
Vargiai tave pažinau.
Gavai gėles?
Jos nuo tavęs?
Kaip miela.
Tai niekis, palyginus su tuo, ko nusipelnai.
Labai mielas gestas. Ir tu labai mielas, kad jas man dovanoji.
Padovanočiau tau pasaulį, jei to norėtum.
Ką aš veikčiau su tokia dovana?
Ką tik panorėjusi.
Aš visąlaik apie tave galvoju.
Tikrai negaliu būti to verta.
O tu?
Galvoji apie mane?
Dabar turi paklausyti.
Čia kai kas ateina, mums reikia likti vieniems.
Supranti?
O jei man tai nepatinka?
Galėtum iškviesti jį į dvikovą.
Bet būčiau labai nelaiminga, jei pralaimėtum.
Aš nepralaimėčiau.
Tada būtų dar blogiau.
Kaip suprasti?
Šįvakar čia lankėsi ponas Bomaršė.
Jis negalėjo nustoti žerti komplimentų mano vaidybai.
Pakviečiau jį apsilankyti.
Jo naujoje pjesėje yra vaidmuo, ir...
Nenori man visko sugadinti, tiesa?
Kada galiu tave pamatyti?
Vėliau. Gerai?
Esmė ta, kad mums duoti nurodymai.
Ką galima pasakyti, išskyrus tai, kad privalome jų laikytis?
Bet ar tikrai?
Ką tai reiškia?
Tai, kad Kongresas parsidavė,
įteikęs savo nepriklausomybę grafui de Verženui.
Štai kur protingi žodžiai.
Karą kariavome ne tam, kad mums nurodinėtų Versalis.
Nedėkingumas vargu ar padės sukurti Amerikos reputaciją.
Štai jūsų draugo reikalavimas dėl mūsų sienų.
Viskas į vakarus nuo Alegenio yra palikta Ispanijai dėl Prancūzijos planų
arba rezervuota tamsuoliams vietiniams.
O Britanija tupi virš mūsų lyg paša virš naktipuodžio.
Ar tokią tautą įsivaizdavote?
Neatsisakyčiau Kanados vietoj garnyro.
Kaip siūlote ją gauti?
Nes mūsų šeimininkai nėra linkę ją pasiūlyti.
Remdamasis gera valia ir draugišku įtikinėjimu.
Matote, dėl ko buvote atsiųstas, pone?
Jei negalime pasikliauti Prancūzija, tai kuo dar galime kliautis?
Dievu ir pačiais savimi, dr. Franklinai.
Sąmoningai nepaklustumėte Kongreso nurodymams?
Jie už kone 5 000 km ir dviejų mėnesių kelio.
Kam dar jie būtų patikėję užduotį mums, jei ne tam, kad elgtumėmės savo nuožiūra?
Tai išvedžiojimai, pone Džėjau.
Tada kalbėsiu aiškiai.
Jei tie nurodymai sukompromituos mūsų garbę, aš juos sulaužysiu.
Štai taip.
Čia aš.
Odete?
Viskas ne taip, kaip galvoji. Ją ištiko nelaimė.
Kokia nelaimė?
Greičiau jau klaida. Bet viskas baigta, dabar jai viskas gerai.
Kodėl ji pakvietė tave?
Turbūt ji manimi pasitiki.
Ji tau nerūpi. Tau nerūpi niekas, išskyrus save.
Tau tai nepatiks.
Odete.
- Tu sergi? - Man pasidarė bloga. Ir tiek.
- Pakviesiu daktarą. - Nėra reikalo.
Tu šalta.
Man viskas gerai.
Pasakyk, kas negerai.
Nieko rimto. Tik turėjau šiuo tuo pasirūpinti.
Ką tai reiškia? Pasakyk man.
Ji sako, kad kol kas nėra pasiruošusi atsisakyti skaistuolių vaidmens.
Jis buvo mano?
Aš pavargusi.
Metas suaugti.
Atėjau.
Aškroftas, ar ne?
Bankroftas.
Žinoma. Labai atsiprašau.
Kas jūs?
Streičis. Vidaus reikalų ministerijos sekretorius.
Manau, žinote, kodėl esu čia.
Karališkuosiuose rūmuose?
Paryžiuje.
Manyčiau, atvykote derėtis dėl taikos su amerikiečiais.
Sunku patikėti, kad taip pasisuko įvykiai, bet turim, ką turim.
Nesmagiausia, kad man kažkodėl paskyrė...
Jūsų žmogus, kuriam jūs...
- Kaip čia pasakius... - Pardavinėjau paslaptis.
Jis daugiau nebegrįš.
Ką tai reiškia?
Jis buvo išsiųstas.
Kur?
Tikrai negaliu pasakyti. Į Surinamą?
Jis išvyko?
Žinoma. Taip.
Bet ir ne.
Nesupratau?
O jūs kartais nežinote, kur jis?
Maniau, kad jis bus čia.
Deja, nėra. Čia esu aš.
Turbūt neturite jokių naujienų, kurias galėtumėt perduoti?
Suprantat, tai labai pagelbėtų mums sunkiai stumiantis į priekį.
Bijau, kad viskas surašyta ataskaitoje.
Taip. Žinoma.
Tada gerai.
Esate buvęs Floridoje?
Neturėjau tokios privilegijos.
Turiu ten plantaciją. Indigo augalų.
Tam reikia daugybės juodaodžių.
Manau, viską prarasiu.
Ateikit. Abi.
Jaunasis pone. Jūsų statymas.
Tu ir aš.
Ką pasakysi?
Kol užges paskutinė žvakė.
Ką?
Linkiu sėkmės.
Mačiau, kaip karalienė žaidė šį žaidimą Versalyje.
Mums savo pasirodymu suteikė malonę karališkosios šeimos narys.
Ši korta pralaimi.
Vos tik pamatęs iškart supratau, kad esi svarbus.
Tariau sau: „Štai žmogus, mokantis įvertinti...“
Laiminti korta.
Mus visus sėkmė vedžioja už nosies.
Statėte už valetą.
Ką?
Jūs statėte už valetą.
Ne už dešimtakę.
Klysti.
Perdėjote savo žetonus.
Kaip aš tą padariau?
Gerai pagalvok, ką toliau darysi.
Tu taip pat.
- Grafe Artua. - Jis - karaliaus brolis.
Jis prie apatinio žetono pritvirtina ašutą.
Ir bekalbėdamas perstumia savo krūvelę.
Ar ne taip?
Negalit kaltinti žmogaus, kad pabandė. Jūsų Didenybe.
Iš kitos kišenės.
Eik šalin.
Kas ten per nesąmonės apie tave ir mano brolienę?
Tai tiesa.
Buvau Versalyje kartu su seneliu.
O kas jis?
Bendžaminas Franklinas.
Teisingai.
Tu - Lafajeto beždžionėlė.
Aš niekam nepriklausau.
O dabar šlovingasis didvyris vėl išvyko kovoti už laisvę.
Kaip sušiktai kilnu.
Na ir laimingos kelionės jam.
Ir kuo tiksliai užsiimi?
Kekšiauju, geriu, lošiu...
Labai gerai.
Turime bendrų pomėgių.
Eikš su mumis.
Rasime tau, kuo užsiimti.
Ar susitarėme?
Nepaliksime jiems erdvės išsisukinėti.
Jie privalo patvirtinti, kad nesiderės su Britanija prieš tai neperspėję mūsų.
To paties jie pareikalaus iš mūsų.
Mūsų nurodymuose tai ir taip aiškiai pasakyta.
Jie neįžiūrės, kas slepiasi už to šešėlio.
Todėl tarpusavyje kalbėkime atvirai.
Norime juos apgauti.
Ne.
Norime atlikti teisininko darbą.
Sutinkate?
- Dr. Franklinai, ar sutinkate? - Reikalaukime savo sąlygų.
Man neaišku, ką iš tiesų norite pasakyti.
Perskaitėte mūsų nurodymus, pone, matote, kokią turime užduotį.
Perskaičiau, taip.
Tada dėl ko nerimaujate?
Ne visi įsakymai yra vykdomi.
Ką tai reiškia?
Tik tai, ką pasakiau.
Tai akiplėšiškas kaltinimas.
Niekuo jūsų nekaltinu, pone Adamsai.
Į akis išvadinote mane melagiu.
Bet jūs ką tik pasakėte, kad toks nesate. Kodėl turėčiau jumis abejoti?
O jūs, pone?
Kokias turime garantijas,
kad patys nesusitarsite dėl taikos su Britanija ir nepaliksite mūsų be nieko?
Tokias pačias, kokias suteikėte man.
Argi to nepakanka?
Nelaikote Kongreso žodžio...
- Aš atsiprašau. - Jis ir vėl vaidina.
Pone grafe, bičiuli mano.
Daktare, jus kamuoja skausmas.
Jūs ir aš, mudu kartu nuėjome ilgą kelią, tiesa?
Taip. Labai vingiuotą.
Ir pažinau jus kaip tikrą ir dosnų sąjungininką
bei dorą žmogų.
Dabar pabaiga, kuriai paaukojome ne vienerius metus, jau ranka pasiekiama,
ir mes abu nekantraujame įžengti pro vartus.
Bet sakau visų čia susirinkusiųjų akivaizdoje...
mes jūsų neišduosime.
O mes išliksime ištikimi jums, mon ami.
Kas tai buvo?
- Pasakiau tiesą. - Mes taip nesitarėme.
Susitarėte judu. Aš tik klausiausi.
Jūs Amerikos, Prancūzijos, ar tik savo pusėje?
Dr. Franklinai, aš jus labai gerbiu, bet jei neveiksime vieningai...
- Gana šitų liaupsių. - Pone Adamsai, prašyčiau.
Ne. Neprikąsiu liežuvio, kai susidūrėm...
Kokių šunybių prikrėtei?
Neturėtum kalbėti.
Tačiau kalbu.
Na?
Gavau vietą dvare.
Kokią? Bokso kriaušės?
Tai buvo kitas reikalas.
Man dėl tavęs neramu, berniuk.
Geriau nerimauk dėl savęs.
Elkis kaip išmanai.
Mano kankintojas. Kokią bausmę man skirsi?
Neabejoju, kad diagnozavai sau ligą.
Akmuo šlapimo pūslėje. Turėjau jį mažiausiai 50 metų.
O dabar jis tave prigriebė.
Ar jam galima padėti?
Litotomija.
Lithos, akmuo. Tomos, pjauti.
Perpjaunama pilvo ertmė virš gaktikaulio ir žnyplėmis ištraukiami akmenys.
Ar galite atlikti tokią operaciją, pone Bankroftai?
Verčiau patikėčiau ją kitiems, turintiems daugiau patirties.
Bet ar jis pagytų?
Kur ponas Adamas su ponu Džėjumi?
Tiesiog lauke.
Gali juos pakviesti?
Jei dvariškio rangas tau leidžia.
Jis visą naktį nuo tavęs nesitraukė. Negalėjau priversti jo išeiti.
Kaip tu vertintum šansus?
Išgyventi operaciją?
Tu jau tai apgalvojai.
Mane kankina agonija, bičiuli.
Tada gali rizikuoti.
Bet aš tokiose skerdynėse nedalyvausiu.
Tuo tarpu gulėk nejudėdamas.
Būtų geriau kažkaip pasiekti šlaplę.
Išmaniai sumeistrautas vamzdelis įslystų kanalu ir...
Kaip dabar laikotės, pone?
Pasirengęs Heraklio darbams.
Manau, tokių didelių pastangų neprireiks.
Taip, pone Adamsai?
Norėčiau...
Kitaip tariant, nederėjo man abejoti jūsų kančia.
Gal aš suteikiau jums dingstį.
Mudu su ponu Adamsu aptarėme tolimesnius žingsnius.
Abu manome, kad atidėliojimas - neparankus mūsų tikslui.
Neparankus.
Manome, kad geriausia tartis su britais.
Be abejo, jus informuosime apie mūsų progresą.
Proto ribose.
O priesaika sąjungininkams?
Jūs davėte savo žodį.
Turiu kitą pasiūlymą.
Tarkimės čia
ir harmoningai siekime bendro tikslo.
Išties manote, kad tai išmintinga?
Ką sako Versalis?
Matote, kaip yra?
Net ir mušantys mirtingumo būgnai negali prasiskverbt pro kolosalią savigarbą.
- Pone Adamsai... - Jis net iš kapo duobės spirsis
esąs nepamainomas.
Mes turim susirinkti prie jo mirties patalo, kad jis, tik jis
- galėtų perkirsti Gordijo mazgą... - Pone Adamsai...
...ir užsiundytų ant mūsų savo žiūrovus, savo garbinto...
Pone Adamsai!
Mums jo reikia.
Ko norite?
Aš čia tam, kad tarnaučiau grafui Artua.
Kas taip sako?
Eik ten.
Pirmyn.
Kieno tu žmogus?
Aš tarnauju grafui Artua.
Jis tarnauja grafui Artua!
Kam tarnauji tu?
Eime! Žvaliau, apgailėtinos voverės!
Nuneškit juos!
Greičiau! Paskubėkit!
- Pone, prašau! - Prašau, pone.
Prašau.
Mari, turėsi dar kartą išskalbti šią paklodę.
O tu, Luisana, gali paimti...
Nestovėkit ten.
Aš jūsų nemaldausiu.
Jei tik būčiau atsinešusi eskizų albumą.
Ponia.
Kaip laikotės?
Jūsų atvykimas pataisė man nuotaiką.
Po pernelyg ilgo nesimatymo.
Deja, buvau užsiėmusi šeimos reikalais.
Tikiuosi, viskas gerai.
Aš tapsiu močiute.
Didžiausia palaima gyvenime.
Man sakė, kad užsiimate rimtais reikalais.
Arklių prekyba, ponia. Viskas aišku ir paprasta.
O ponas Templas?
Spėju, jis klesti.
Jis...
Jis ėmėsi karjeros dvare.
Niekad neabejojau jo perspektyvomis.
Ketinate ir toliau svaidyt vienas į kitą peilius?
Ką norėtumėte, kad daryčiau?
Aš jį jau išmaudžiau ir pakeičiau paklodes. Perkelkime jį ant lovos.
Galiu pats, ačiū.
Jums tai visai patinka, tiesa?
Ne. Ne, jokiu būdu.
Mes mielai paliksime jus vieną.
Ne, aš prašau jūsų pasilikti.
Prašau. Abi. Prašau.
Aš jums kai ką atvežiau, mon bon papa. Ar atspėsite, ką?
Žinduklį paršelį ir išlaikyto šerio?
Ne visai.
Jums negalima sušalti.
Įleiskite jį.
Pirmasis ministre. Norėčiau pristatyti...
Beje, kas jūs?
Spręskite jūs.
Poną Polą Ventvortą.
Pone grafe. Kokia išskirtinė garbė.
Laikote save džentelmenu?
Tik tada, kai prireikia.
Ir dėl ko atvykote į šią šalį?
Mėgstu gerą bordo vyną.
Neišsidirbinėkit. Jūs ne tavernoje.
Tam, kad užtikrinčiau Anglijos pergalę prieš maištininkus.
Neatrodo, kad jums būtų pavykę.
Nors ir stengėsi.
Mano kirminėli?
Papasakokit apie derybas tarp Britanijos ir Amerikos.
Amerikiečiai nori jus padulkinti pirmai progai pasitaikius.
Jei čia taip galima pasakyti.
Dr. Franklinas prisiekė man, kad taip nenutiks.
Vakar prisiekiau kažkokiai kekšei amžiną meilę.
Šiandien negalėčiau pasakyti jums jos vardo.
Mes norim vieno ir to paties.
Ko gi?
Iš blogo sandėrio išpešti ką įmanoma geriausio.
Bet tikslą pasiekti norime ne tuo pačiu būdu.
Ne. Jūs norite, kad jus nuo dvoko skirtų kvepalai.
Dėl to ir esate tikras džentelmenas.
- Vesk jį man iš akių. - Norėjot sverto. Aš jums jį atvedžiau.
Atvedėt man paršą, besiknisantį pamazgose.
Ką norite, kad su juo padaryčiau?
Dėl manęs galit ir pakarti.
Matot? Aš šiaip ar taip gaunu atlygį.
Jis sako tiesą?
Siunčiu jus į Londoną.
Turime užtikrinti, kad mūsų interesai atsidurtų pirmoje vietoje.
Geriau jau man nukirstų galvą. Jei jums tas pats.
Su malonumu. Bet vėliau.
O kol kas pranešinėsite man, ką čia rezga jūsų tautiečiai.
Manau, kad tai labai neįprasta.
Tai mums visai ne į naudą, pone Osvaldai.
Ir taip esame nedraugiškoje teritorijoje.
Kokioje konkrečiai patalpoje derėsimės nieko nereiškia.
Bet mes einame pas juos.
Tai šiek tiek iškreipia pusiausvyrą.
Norėtumėte, kad apsisuktume ir išeitume?
Aš tik įvardijau aplinkybes.
Pone Grenvili?
Jie neturi gauti Niufaundlando. Sakau jums.
Dr. Franklinai, man garbė atsidurti jūsų draugijoje.
Nors ir apgailestauju dėl jūsų prastos sveikatos.
Nekreipkit dėmesio, pone. Esu dėkingas, kad prisitaikėte.
Gal ateityje reiktų derėtis visiems sugulus lovose.
Tik pasiūliau.
Prieš pradedant -
ar manote, kad turite dėkingumo skolą Prancūzijai
dėl susitarimų, kuriuos čia pasieksime?
Ketiname elgtis taip, kaip reikės...
Taip, kad galėtume ir toliau veikti išvien su ištikimais sąjungininkais.
Klausiu tik todėl, kad jų interesai - tai ne jūsų.
Ir gali būti, kad sutartis privers dalyvauti kare, kurio nenorit kariauti.
Apmokėtos skolos vis tiek išlieka įsipareigojimais.
Tai žmonių garbės reikalas.
Tačiau tautos remiasi kitokiais skaičiavimais, tiesa?
Svarbūs yra trys dalykai.
Mūsų vienareikšmiška nepriklausomybė, visų jūsų karių išvedimas
ir mūsų teritorijos ribos.
Mielai aptarsime kompensaciją už konfiskuotą turtą.
Pavyzdžiui, už plantacijas.
Kokiu pagrindu?
Tuo, kad karaliui ištikimiems pavaldiniams turi būti atlyginta už nuostolius.
O kaip žala, kurios pridarėte amerikiečiams?
Kas ją kompensuos?
Tai jūsų neteisėtas maištas suteikė pagrindą...
Ar galime susitarti nevaržomai ir atvirai aptarti šį klausimą vėliau?
Norėčiau, pone Osvaldai, bet nė vienas iš mūsų nejaunėjame.
Ką siūlote jūs?
Kanada.
Kuo ji čia dėta?
Jūs ją atiduodate mums.
Kurią dalį?
Viską.
Taip pat ir Niufaundlandą?
Manyčiau, taip.
- Tai neįmanoma. - Tai būtina.
Kodėl?
Naujoji Anglija nuo seno užsiima menkių žvejyba ir prekyba.
Šimtmetį vagiliavę žvejai negali reikšti teisinių pretenzijų.
Pagal prigimtinę naudojimosi teisę, remiantis Anglijos įstatymais.
Gal, kartą pasivaikščiojęs aplink Karališkąją pinigų kalyklą,
taip pat užsigeistumėte Jo Didenybės iždo.
Gana šitų aikštingų nesąmonių.
- Nesileisiu užgauliojamas. - Dr. Franklinai.
Pone Osvaldai.
Gal galėtume tikėtis puodelio arbatos?
Pirmyn! Paskubėkit, nelemti palaižūnai!
P. ŽERARAS DE REINEVALIS
Atsiprašau? Sveiki.
- Žinutė ponui Žerarui. - Duokite ją man.
Turiu įteikti jam asmeniškai.
Tada turėsite vytis jį iki pat Anglijos.
Streičis tėra pasipūtęs veidmainis.
O Grenvilis, tas neišsilavinęs geltonsnapis... Jam reiktų ausis apskaldyti.
Bet Osvaldas. Osvaldas - gudrus, kaip ir visi jo padermės.
Vienaakiai?
Škotai.
Bijojau, kad taip pasakysite.
Ar esate toks aklas ir nematote, kad jis bando mus suskaldyti?
Ne, nei toks kvailas, kad leisčiau jam tą padaryti.
Šią klaidą padarys kai kas kitas.
Aš? Ar tą norite pasakyti?
Kad aš tapsiu agen... Kad mano ryžtas...
Jūs iš tiesų turite drąsos...
Džentelmenai!
Diena buvo ilga.
Galite laikyti mane lengvai sujaudinamu ir linkusiu smerkti, bet paklausykit.
Jo kvaili protestai dėl Prancūzijos - akmuo, kuris mus paskandins.
Prieikite, ponai!
Šįvakar - išskirtinis pasirodymas!
Už dešimt solių! Tik už dešimt solių!
Ateikit ir pamatykit, ponai! Didžiąją Pirėnų krūtinę!
Nedvejokite, bet palaukite savo eilės, ponai!
Nesidrovėkite! Visi galės pažiūrėti!
Ar ponui buvo malonu?
Taip. Nuostabu.
Ševaljė, gal nori, kad prajodyčiau?
Žiūrėk, ką tau čia turiu.
Užkelsiu tave į dangų.
Aš nutempsiu tave į pragarą.
Pasiklydai?
Pabėgau iš namų.
Žiaurus patėvis?
Jis užrakino mane bokšte.
Bet tu pabėgai.
Mane išgelbėjo mylimasis.
Kur jis?
Žuvo mūšio lauke,
ta vieta vadinama Virdžinija.
Žuvo už Ameriką, ar ne?
Ir pasiėmė mano širdį kartu.
Kuo galiu padėti?
Penki livrai.
Iš anksto.
Mėgstu geras istorijas.
Čionai.
Gerai.
Labas.
Nesidžiaugi mane pamatęs?
Ne. Atvirkščiai, brangus drauge. Aš...
Bijojau, kad tave ištiko prasta lemtis. Sprendžiant iš išvaizdos, spėju...
Pameni, ką tau sakiau?
Ką konkrečiai?
Kad pasiimsiu tave su savimi.
Į Surinamą?
Pas velnią.
- Kas čia? - Berniuko prisipažinimas dėl išdavystės.
Neatpažįsti? Šiaip ar taip, juk tu jį parašei.
Ką...
- Ką turėčiau su juo daryti dabar? - Perduoti tam, kas norės paimti.
Mūsų šeimininkai jau pradėjo derybas.
Turiu galvoje, kokia to prasmė?
Tai sustabdys mane, kad neišduočiau, koks dviveidis šunsnukis esi.
Tave už tai pakars,
brangus drauge.
Aš jai sumokėjau penkis livrus.
Pasirūpinsiu, kad jie nenueitų veltui.
Pabūk naudingas.
Ar dabar madinga rengtis kaip pažui?
Karalienei patinka paprastumas.
Neabejotinai netrukus tapsi princu,
apsitaisiusiu skarmalais.
Žeraras išvyko į Angliją.
- Pakartok? - Išvyko šią popietę.
Iš kur žinai?
Turiu patikėtinį jo įstaigoje.
O koks kelionės tikslas?
Negalėčiau pasakyti.
Bet jei žaistume šachmatais, nenuleisčiau akių nuo p. Verženo rikio šalia karaliaus.
Vis dėlto man pavyko šio to tave išmokyti.
Regis, esame priversti ir patys dabar žaisti kitokią partiją.
Bet tu davei žodį.
Tikrai?
Išties gaila.
Man taip patinka prancūzai.
Atsiprašau, kad trukdau taip vėlai, bet...
Šis tas paaiškėjo ir aš...
Esu priverstas kreiptis patarimo į išmintingiausią savo pažįstamą.
Jūs pernelyg malonus.
Jūs pernelyg kuklus.
Gal ir žinote,
kartais, progai pasitaikius, padėdavau dr. Franklinui tvarkyti dokumentus.
Tuščias reikalas, jei manęs paklaustumėt.
Šiaip ar taip, bandžiau.
Mano nusivylimui, pastebėjau,
kad netyčia parsinešiau dalį laiškų į savo kambarius.
Nėra reikalo nerimauti.
Žinoma. Bet...
Radau štai ką.
Pono Templo raštas.
Aš negaliu pasakyti, ar laiškas tikras, ar kodėl daktaras jį slėpė.
Ir kodėl rodote jį man?
Nes ant kortos pastatyta per daug, kad pasitikėtume abejotinos ištikimybės vyru.
Na...
pagaliau atėjote į protą.
Pone?
Sūnus, anūkas, o jų patriarchas kažkodėl be nuodėmės.
Argi metai iš metų neįspėdavau dėl jo dviveidiškumo?
Nenorėjau tuo tikėti.
Mūsų likimai negali būti paremti norais.
Galiu jį pasilikti?
Jei būtina. Aš...
Bankroftai, nusipelnėte pagyrimo.
Kaip patriotas.
Išvertė Sandra Siaurodinė