BRITENES OVERGIVELSE
19. OKTOBER 1781
Venstre, høyre, venstre!
Høyre! Venstre, høyre, venstre!
Venstre, høyre, venstre!
Ja. Dra tilbake til England.
- Dra hjem! - De vil ikke engang se på oss.
Dette vil vekke dem.
Gutter, gi dem litt... Noe livligere å marsjere til.
Faens briter! Hit bort!
Dere tapte!
Hvordan føles det?
Å tape mot en hær av opprørere og frosker?
KRIG NÆRMER SEG
ERKLÆRING
BASERT PÅ BOKEN "A GREAT IMPROVISATION" AV STACY SCHIFF
Jeg og andre personer fra New York har diskutert
å danne et samfunn med prinsippet som formål.
Jeg mener at avskaffelse er nødvendig,
men det må tilnærmes trinnvis.
Når det gjelder frigivelse, mener jeg at opphør av slavearbeidet
kan skje når innkjøpsprisen er blitt inntjent.
- Hva har jeg lovet deg, Benoit? - Jeg blir fri etter sju år, Mr. Jay.
Og det blir du, så sant visse betingelser oppfylles.
Vi er framme.
Han har selvsagt ordnet ting som han liker det.
Han betaler ikke leie. Behandler gjeld som anmodninger.
Barnebarnet drar rundt som en slags viktigper
mens han kaller seg sekretæren hans.
Og viktigst av alt, han er trollbundet av herrene sine i Versailles.
Du bør være skeptisk til absolutt alt han sier.
- Er han redusert av alderen? - Han skulle aldri blitt betrodd vervet.
Vant vi ved Yorktown bare for å knele for en fransk konge?
- Vi er blitt instruert til å gjøre det. - Har du tenkt å følge instruksjonene?
I ånden.
Men kanskje ikke bokstavelig.
Min godeste dr. Franklin.
Mr. Jay.
Er du her for å befri en sliten mann fra byrden sin?
Nei, sir.
Men Kongressen har sendt meg hit for å hjelpe deg å skape fred.
- Hva tenker du på? - Å gi litt og oppnå mye.
Akkurat min intensjon også.
- Er det noe du vil si? - Jeg har allerede sagt det.
Mr. Adams synes jeg er for imøtekommende overfor våre allierte.
- Han kan ha nevnt det. - Å være alles venn er å være ingens.
Et dilemma du aldri vil bli tynget av.
- Jeg kom ikke hit for å bli likt. - Du har lyktes beundringsverdig.
Kanskje det er bedre å møtes i morgen.
Tøys. Jeg har gjort klar middag til oss. Det er alt vi...
- Doktor? - Bare et stikk.
- Det er... - Trenger du...
Det går bra.
Vil dere ta en prat med en stek og en god portvin?
- Jeg kan møte dem på halvveien. - Skal vi?
- Trenger tjeneren din å spise? - Det vet jeg ikke.
- Du er nok fornøyd med deg selv. - Hvordan det?
Britene har overgitt seg. Du fikk det du betalte for.
- Eller det du plyndret skattkammeret for. - Som om du ikke var med på det.
Jeg leker ikke med tinnsoldater på andre siden av kloden. Jeg teller bare pengene.
Du sa til kongen at det ikke ville koste en sou.
- Men det var du som brukte dem. - Poenget ditt?
Tror du ditt Amerika vil gi profitt?
- Og alt gullet ender i Frankrike? - Det er en rimelig antakelse.
Hva om du tar feil?
Hva om amerikanerne og britene inngår en avtale, og holder oss utenfor?
- De kan ikke gjøre noe uten vårt samtykke. - Ikke?
Er det det du ville gjort om du slapp unna med det?
- Du er en slu, liten renkesmed, Necker. - Og det er ikke du?
Frankrike kan gå fallitt, vet du.
Det ville ikke endt godt. For noen av oss.
La oss få møtet overstått, mine herrer.
Jeg sier at Beaumarchais var i salen.
- Jeg så ham ikke. - Han gikk før siste scene.
- Da kan han dra til helvete. - Tror du han kom for å se deg?
Jeg er den eneste talentfulle i kompaniet.
Og jeg er kongens skrotum.
Jeg bukker for min dronning.
Arsenikktinktur
- Odette, du har en gjest. - Et øyeblikk.
Kom inn.
For en herre. Jeg kjente deg knapt igjen.
- Fikk du blomstene? - Er de fra deg?
- Så snilt. - Det er ingenting mot det du fortjener.
- Så søtt. Og du er søt som gir meg dem. - Jeg ville gitt deg verden om du ville.
- Hva skulle jeg gjort med en sånn gave? - Alt du ønsket.
- Jeg tenker på deg hele tiden. - Det kan jeg ikke være verdt.
Hva med deg? Tenker du på meg?
Hør på meg.
Det kommer noen hit, og vi må være alene.
Forstår du det?
- Hva om jeg ikke liker det? - Du kan utfordre ham til duell.
- Men jeg ville blitt lei meg om du tapte. - Jeg ville ikke tapt.
Det ville vært enda verre.
- Hva mener du? - Monsieur Beaumarchais var her i kveld.
Han skrøt så mye av opptredenen min. Jeg ba ham komme.
Det er en rolle i hans nye stykke, og...
Du vil vel ikke ødelegge det for meg?
- Når kan jeg møte deg? - Senere. Ja?
Det er det med instruksjonene våre.
Hva er det å si, annet enn at vi må følge dem?
Må vi det?
Hva mener du?
Kongressen har prostituert seg ved å gi sin suverenitet til grev Vergennes.
Det er en fornuftig uttalelse.
Vi utkjempet ikke en krig for å få ordrer av Versailles.
Utakknemlighet er ikke den rette måten å etablere Amerikas rykte på.
Her er din venns krav til grensene våre.
Alt vest for Allegheny overlates til Spania for Frankrikes formål,
eller gis til de uopplyste innfødte.
Mens Storbritannia huker seg over oss som en pasja over en nattpotte.
Er dette nasjonen du så for deg?
Jeg ville ikke sagt nei til et stykke av Canada.
Hvordan vil du oppnå det?
Siden vertskapet vårt ikke vil servere det.
- Ved godvilje og vennlig overtalelse. - Skjønner du hvorfor du ble sendt?
Hvem kan vi stole på om ikke Frankrike?
På Gud og oss selv, dr. Franklin.
Ville du bevisst brutt Kongressens instruksjoner?
De er fem hundre mil og to måneder borte.
Hvorfor ga de oss oppgaven om ikke for å gjøre det vi mener er best?
Det er ordkløyveri, Mr. Jay.
Da skal jeg være klarere.
Hvis instruksjonene kompromitterer vår ære, vil jeg bryte dem.
Som dette.
Det er meg.
Odette?
Det er ikke som du tror. Hun hadde et uhell.
Hva slags uhell?
Det var mer som en feil. Men det er over nå, og hun har det bra.
- Hvorfor tilkalte hun deg? - Hun stoler nok på meg.
Du bryr deg ikke om henne. Du bryr deg bare om deg selv.
- Du vil ikke like det. - Odette.
- Er du syk? - Jeg kjente meg dårlig.
- Jeg henter en lege. - Det trengs ikke.
- Du er kald. - Det går bra.
Hva er i veien?
Det er ikke noe alvorlig. Bare noe jeg måtte ta meg av.
Hva betyr det? Fortell.
Hun er ikke klar til å gi opp de gode rollene ennå.
Var det mitt?
Jeg er trøtt.
På tide å bli voksen.
Jeg er her.
Var det Ashcroft?
Bancroft.
Selvsagt. Unnskyld.
Hvem er du?
Strachey. Statssekretær i Innenriksdepartementet.
- Du vet nok hvorfor jeg er her. - Palais-Royal?
I Paris.
For å forhandle fram fred med amerikanerne, skulle jeg tro.
Vanskelig å tro at det har gått sånn, men der har vi det.
Det vanskelige er at jeg har fått ansvar for...
- Den mannen som du... - Solgte hemmeligheter til.
Han kommer ikke tilbake.
- Hva betyr det? - Han er blitt sendt videre.
- Hvor? - Jeg vet ikke helt. Surinam?
- Er han borte? - Absolutt. Ja.
- Men også nei. - Unnskyld?
Du vet vel ikke hvor han er?
Jeg trodde han ville være her.
Men det er han ikke. Jeg er her.
Du har vel ikke noe nytt å fortelle?
Det ville vært veldig nyttig når vi nå snubler videre.
Alt står i rapporten, er jeg redd.
Ja. Selvsagt.
Greit.
- Har du vært i Florida? - Jeg har ikke vært så heldig.
Har en plantasje der. Indigo.
Det krever mange negre. Jeg mister nok alt.
Kom nå. Begge to.
Innsatsen, takk.
Deg og meg, hva?
Hvordan da?
Til det siste lyset har brent ned.
Hva da?
Lykke til.
Jeg har sett dronningen spille dette i Versailles.
Vi er beæret med en kongelig.
Tapskortet.
Jeg så straks at du var av kvalitet.
Jeg sa til meg selv at denne mannen vet å nyte...
Vinnerkortet.
Vi er alle uheldige.
Du satset knekten.
Hva?
Du satset knekten. Ikke tieren.
Du tar feil.
Du flyttet brikkene dine.
Hvordan gjorde jeg det?
Du bør tenke over hva du gjør nå.
Du også.
- Grev Artois. - Det er kongens bror.
Han fester et hestehår til markøren.
Mens han snakker, trekker han den til siden.
Ikke sant?
Det er lov å prøve. Deres Nåde.
Den andre lommen.
Gå herfra.
Hva er det tøyset om deg og svigerinnen min?
Det er sant. Jeg var i Versailles med bestefaren min.
- Hvem er han? - Benjamin Franklin.
Ja visst.
- Du er La Fayettes lille apekatt. - Jeg er ingens noe.
Og nå skal den store helten kjempe for frihet igjen. Så jævlig edelt.
Godt å bli kvitt ham.
- Og hva driver du med? - Horer, drikker, spiller...
Veldig bra. Vi har interesser til felles.
Bli med.
Vi finner noe til deg.
Er vi enige?
Vi gir dem ikke rom for utflukter.
De får ikke forhandle med Storbritannia uten å fortelle oss det.
De vil kreve det samme av oss.
Som våre instruksjoner er klare om. De kommer ikke til å skjønne det.
Så la oss være ærlige mot hverandre. Vi ønsker å bedra.
Nei. Vi ønsker å føre vår sak.
Er du enig?
- Dr. Franklin, er du enig? - La oss etterstrebe vilkårene.
Jeg er usikker på hva dere faktisk mener.
Du har lest instruksjonene våre, og ser hva oppgaven vår er.
Jeg har lest dem, ja.
Så hva bekymrer du deg over?
Ikke alle ordrer blir fulgt.
- Hva mener du? - Bare det jeg har sagt.
- Det er en uhyrlig anklage. - Jeg anklager deg ikke for noe, Mr. Adams.
Du kalte meg en løgner.
Men du har sagt at du ikke er det. Hvorfor skulle jeg tvile på deg?
Hva med dere, sir?
Hvilken forsikring har vi for at dere ikke inngår fred med Storbritannia uten oss?
Den samme forsikringen som dere har gitt meg. Er ikke det nok?
Du anser vel ikke Kongressens løfte...
- Jeg beklager. - Han spiller igjen.
Monsieur le Comte, min venn.
Du har smerter, doktor.
Du og jeg har gått en lang vei sammen, ikke sant?
Det har vi. Med mange svinger.
Og jeg kjenner deg som en ekte og sjenerøs alliert,
og en ærlig mann.
Nå er den slutten som vi begge har ofret flere år for, innen rekkevidde,
og vi står begge ivrige ved porten.
Men jeg sier til alle som er i dette rommet...
...at vi ikke skal forråde dere.
Og vi skal forbli trofaste, mon ami.
Hva var det?
- Jeg sa som sant er. - Det var ikke det vi avtalte.
Dere to avtalte. Jeg lyttet bare.
Er du på Amerikas, Frankrikes eller din egen side?
Dr. Franklin, jeg setter deg høyt, men om vi ikke handler samstemt...
- Det er nok smisking. - Vær så snill.
Nei. Jeg vil ikke tie når...
- Hva slags djevelskap har du drevet med? - Du skal ikke snakke.
Likevel gjør jeg det.
Vel?
- Jeg har fått en stilling ved hoffet. - Som boksesekk?
Det var noe annet.
- Du bekymrer meg, gutt. - Vær heller bekymret for deg selv.
Gjør det du mener er best.
Plageånden min. Hvilke avstraffelser vil du gi meg?
Du har utvilsomt funnet din egen diagnose.
En blærestein som jeg har hatt i minst 50 år.
Og nå har den deg.
Kan han bli hjulpet?
Litotomi.
Lithos, stein. Tomos, skjære.
Et inngrep gjennom magen over underlivs- beinet, og grusen fjernes med pinsett.
Kan du gjøre en sånn operasjon, Mr. Bancroft?
Jeg vil helst overlate det til noen med mer erfaring.
Men det ville kurert ham?
Hvor er Mr. Adams og Mr. Jay?
Like utenfor.
Kan du hente dem?
Hvis hoffrangen din tillater det.
Han satt ved din side hele natten. Jeg fikk ham ikke til å gå.
- Hva mener du om oddsene? - For å overleve inngrepet?
Det har du regnet ut alt.
Jeg pines, min venn.
Da bør du ta sjansen. Men jeg vil ikke ta del i den slags slakting.
I mellomtiden må du ikke bevege deg.
Det ville vært bedre å gå inn i urinrøret.
Et slags smart rør oppover kanalen og...
Hvordan har du det, sir?
Klar for Herkules' storverk.
Det blir ikke nødvendig med sånne anstrengelser.
Ja, Mr. Adams?
Jeg vil...
Jeg skulle ikke ha tvilt på plagene dine.
Kanskje jeg ga deg grunn til det.
Mr. Adams og jeg har diskutert hvordan vi skal fortsette.
Vi er enige om at utsettelser ikke vil gagne saken.
Det vil det ikke.
Så vi mener det er best å gå videre med britene.
Vi holder deg selvsagt informert om utviklingen.
- Innen rimelighetens grenser. - Og løftet til våre allierte?
Du ga ditt ord.
Jeg foreslår noe annet.
Vi møtes her, og fortsetter i harmoni mot vårt felles mål.
Mener du at det er klokt?
Hva sier Versailles?
Ikke engang dødelighetens trommevirvel kan trenge gjennom selvtilliten hans.
- Mr. Adams... - Han ville insistert fra graven
på at han er uunnværlig.
Vi skal sitte ved sykesengen så bare han
kan kutte den gordiske knute og la sitt publikum tilbe ham...
Mr. Adams!
Vi trenger ham.
- Hva vil du? - Jeg er her for å tjene grev Artois.
Sier hvem?
Inn der.
Gå, da.
Hvis mann er du?
Jeg tjener grev Artois.
Han tjener grev Artois.
Hvem tjener du?
Fort! Vær raske, elendige lømler!
Få disse levert!
Få det gjort fort!
- Vær så snill! - Vær så snill.
Der.
Marie, du må vaske lakenet igjen.
Og Louison, du kan ta...
Ikke bare stå der.
Jeg kommer ikke til å tigge.
- Jeg skulle tatt med tegneboken. - Madame.
- Hvordan har du det? - Bedre etter at du kom.
Etter altfor langt fravær.
Jeg har vært opptatt med familieanliggender, er jeg redd.
Jeg håper alt er bra.
Jeg skal bli bestemor.
Det er livets største velsignelse.
Du er involvert i viktige saker, hører jeg.
Hestehandel, madame. Enkelt og greit.
Og Mr. Temple? Han har det bra, håper jeg.
Han...
Han er i gang med en karriere ved hoffet.
Jeg har aldri tvilt på utsiktene hans.
Skal dere fortsette å kaste kniver mot hverandre?
Hva skal jeg gjøre?
Jeg har vasket ham og skiftet sengetøy. La oss få ham i seng.
Det klarer jeg selv, takk.
Du liker dette, ikke sant?
Nei. Nei, ikke i disse omstendighetene.
- Vi lar deg gjerne være i fred. - Nei. Jeg vil at dere skal bli.
Vær så snill. Begge to. Vær så snill.
Jeg har med noe til deg, mon bon papa. Kan du gjette hva det er?
Spedgris og en vellagret sherry?
Ikke helt.
Du må holde deg varm.
Slipp ham inn.
Statsminister. La meg presentere...
- Hvem er du egentlig? - Det er opp til deg.
Mr. Paul Wentworth.
Monsieur le Comte. For en ære.
- Anser du deg som en herre? - Bare når det passer meg.
- Hvorfor er du her i landet? - Jeg setter pris på en god bordeaux.
Ikke mer tøys. Du er ikke i en taverna.
For å sikre England seier mot opprørerne.
Du har ikke lyktes.
Ikke av manglende forsøk. Eller hva, lille orm?
Fortell om forhandlingene mellom Storbritannia og Amerika.
Amerikanerne lar dere gå fanden i vold så fort de får sjansen.
- Hvis jeg kan si det her. - Dr. Franklin sverget noe annet.
Jeg sverget at jeg skulle elske en tøs for evig i går kveld.
I dag husker jeg ikke navnet hennes.
Vi vil det samme.
- Hva er det? - Det beste resultatet av en dårlig avtale.
Vi ønsker ikke å oppnå det på samme måte.
Du vil ha parfyme mellom deg og stanken. Det gjør deg til en ekte herre.
- Få ham ut herfra. - Jeg gir deg et pressmiddel.
- Du gir meg en gris som roter i skyllene. - Hva skal jeg gjøre med ham?
Heng ham om du vil.
Ser du? Jeg får premien min uansett.
Om han snakker sant?
Jeg sender deg til London.
Vi må sørge for at våre egne interesser kommer først.
Jeg foretrekker halshogging hvis det er i orden.
Gjerne. Men senere.
Først skal du holde meg informert om hva dine landsmenn gjør her.
- Dette er svært uvanlig. - Det er ikke til vår fordel, Mr. Oswald.
Vi er allerede på fiendens jord.
Og hvilket rom vi forhandler i, er uvesentlig.
- Men vi kommer til dem. - Det vipper vektskålen litt.
Vil du at vi skal snu og dra?
Jeg nevner bare omstendighetene.
Mr. Grenville?
De får ikke Newfoundland. Det kan jeg si.
Dr. Franklin, jeg er beæret over å være i ditt selskap.
Selv om det er leit å se deg så svak.
Ikke tenk på det. Jeg er takknemlig for at dere sa ja til å komme.
Kanskje framtidige forhandlinger bør foregå med oss alle til sengs.
Bare et forslag.
Før vi fortsetter, anser dere at dere står i gjeld til Frankrike
i forhold til avtaler vi inngår her?
Vi vil opptre på de måter...
Som tillater oss å være i samspill med våre trofaste allierte.
Jeg spør fordi franske interesser ikke er deres.
Og dere kan finne at dere er bundet til en krig dere ikke vil utkjempe.
Oppgjort gjeld betyr fortsatt forpliktelser.
En æressak for menn.
Men nasjoner bruker vel andre beregninger?
Tre saker er viktige.
Vår uforbeholdne uavhengighet, fjerning av deres tropper
og utvidelse av våre grenser.
Vi vil diskutere erstatning for beslaglagt eiendom.
- Plantasjer, for eksempel. - Med hvilken begrunnelse?
Undersåtter som er lojale mot Slottet skal kompenseres for det de har mistet.
Og deres plyndring av amerikanere? Hvilken erstatning til dem?
Det var deres lovløse opprør som førte til...
Kan vi enes om å diskutere spørsmålet på en åpen måte på et senere tidspunkt?
Det vil jeg gjerne, Mr. Oswald, men ingen av oss blir yngre.
Hva foreslår du?
Canada.
Hva med det?
Dere gir oss det.
Hvilken del?
Alt sammen.
- Inkluderer det Newfoundland? - Det går jeg ut fra.
- Det er umulig. - Det er nødvendig.
- Hvordan da? - New Englands gamle eierandel i torsk.
Hundre år med stjelende fiskere utgjør ikke et juridisk krav.
Ved bruksrett i henhold til engelsk lov.
Og siden du har spasert forbi Royal Mint, vil du vel også ha kongens skattkammer.
Nå er det nok tøys.
- Jeg vil ikke bli hundset. - Dr. Franklin.
Mr. Oswald.
Er det mulig å få en kopp te?
Vær raske, elendige lømler!
Unnskyld meg? Hallo.
- Brev til Monsieur Gérard. - Gi meg det.
Jeg må gi ham det personlig.
Da må du løpe etter ham helt til England.
Strachey er bare en pompøs hykler.
Og den uvitende valpen Grenville kunne trengt en ørefik.
Men Oswald er like listig som alle av sitt slag.
- Enøyde menn? - Skottene.
- Jeg var redd du ville si det. - Ser du ikke at han prøver å splitte oss?
Jeg er ikke dum nok til å la ham gjøre det.
- Den blunderen vil noen andre gjøre. - Jeg? Er det det du antyder?
At jeg ville vært den... At min løsning...
Er du virkelig så uforskammet...
Mine herrer!
Det har vært en lang dag.
Du tror kanskje jeg gjerne vil dømme, men tro meg.
Hans holdninger til Frankrike blir vår undergang.
Kom nærmere!
En eksepsjonell forestilling i aften.
For ti sol! Bare ti sol!
Kom og se! Den store pyreneiske barm!
Ikke nøl, men vent på tur, mine herrer!
Alle får sin tur!
Var det til glede?
Ja. Fantastisk.
Hallo, ridderen. Lyst på en runde?
Se hva jeg har til deg.
Jeg kan ta deg med til himmelrike.
Jeg kan ta deg med til helvete.
Har du gått deg bort?
- Jeg har rømt hjemmefra. - Slem stefar?
- Han låste meg inne i tårnet. - Men du rømte.
- Reddet av min elskede. - Hvor er han?
Drept på slagmarken et sted som heter Virginia.
- Så han døde for Amerika? - Og tok hjertet mitt med seg.
- Hvordan kan jeg hjelpe? - Fem livre.
På forhånd.
Jeg elsker en god historie.
Her inne.
Ja.
Hallo.
Ikke glad for å se meg?
Tvert imot, kjære venn. Jeg...
Jeg var redd du hadde kommet ut for noe. Etter utseendet ditt å dømme...
Husker du hva jeg sa?
- Hva da? - At jeg ville ta deg med.
Til Surinam?
Til djevelen.
- Hva er det? - Guttens innrømmelse av forræderi.
Kjenner du den ikke igjen? Du skrev den jo.
Hva...
- Hva... Hva skal jeg gjøre med den nå? - Gi den til en villig mottaker.
Lederne har begynt å forhandle. Hva ville poenget vært?
Det hindrer at jeg avslører hvilken forrædersk jævel du er.
De vil henge deg for det...
...kjære venn.
- Jeg betalte henne fem livre. - De skal ikke være bortkastet.
Gjør nytte for deg.
Er det mote å kle seg som en pasje nå?
Dronningen har smak for enkelhet.
Du blir utvilsomt snart en prins kledd i filler.
Gérard har dratt til England.
- Hva? - Han dro i ettermiddag.
Hvordan vet du dette?
- Jeg har en fortrolig på kontoret hans. - Og grunnen til reisen?
Det vet jeg ikke.
Men om vi spilte sjakk, ville jeg holdt øye med Vergennes' løper på kongesiden.
Jeg klarte å lære deg noe tross alt.
Det ser ut til at vi må spille at annet spill selv nå.
- Men du ga ditt ord. - Gjorde jeg det?
Det er synd.
Jeg liker franskmennene så godt.
Jeg beklager at jeg forstyrrer på denne tiden, men...
Det har dukket opp noe, og jeg...
Jeg er tvunget til å søke råd hos den klokeste jeg kjenner.
Du er altfor sjenerøs.
Du er for beskjeden.
Som du kanskje vet,
har jeg til tider bistått dr. Franklin med å ordne papirene hans.
En forgjeves oppgave, spør du meg.
Jeg har uansett forsøkt.
Til min forferdelse oppdaget jeg
at jeg uvitende tok med noe korrespondanse hjem.
Det er ingen grunn til forferdelse.
Selvsagt. Men...
Jeg fant dette.
Med master Temples håndskrift.
Jeg kan ikke bekrefte påliteligheten eller forklare hvorfor doktoren skjulte det.
Og hvorfor vise meg det?
For mye står på spill til å stole på en mann hvis lojalitet er under tvil.
Vel...
Du har omsider tatt til fornuft.
Sir?
Sønnen og sønnesønnen. Likevel er patriarken uten synd.
Har jeg ikke advart mot dobbeltheten i årevis?
Jeg ville ikke tro det.
Vår skjebne kan ikke bygge på ønsker.
Kan jeg beholde dette?
Hvis du må det. Jeg...
Bancroft, jeg berømmer deg.
Som patriot.
Tekst: Evy Hvidsten