BRITANSKA VDAJA
YORKTOWN, VIRGINIJA
19. OKTOBER 1781
Leva, desna, leva!
Desna! Leva, desna, leva!
Leva, desna, leva!
Ja, vrnite se v Anglijo.
- In pojdite domov. - Niti pogledajo nas ne.
Pa nas še bodo.
Fantje, uberite živahnejšo koračnico.
Ej, rostbifi, poglejte sem!
Izgubili ste!
Kakšen je občutek?
Izgubiti proti upornikom in žabarjem?
BLIŽAJOČA SE VOJNA
RAZGLAS
PO KNJIGI "A GREAT IMPROVISATION" STACY SCHIFF
S še nekaj osebami iz zvezne države New York sem razpravljal
o družbi, ki je zvesta načelom.
Prepričan sem, da je odprava suženjstva nujna,
vendar se je je treba lotiti skrajno previdno in postopoma.
Pri uradni odpravi suženjstva se mi zdi odveza od služenja primerna,
ko je poplačana nakupna cena.
Benoit, kaj sem ti obljubil?
Da bom po sedmih letih svoboden, g. Jay.
In tudi boš, če bodo izpolnjeni nekateri pogoji.
Prišli smo.
Stvari je seveda uredil po svoje.
Ne plačuje najemnine. Dolgove jemlje le kot namige.
Vnuk napihnjeno stopiclja naokoli in pravi, da je njegov tajnik.
Še pomembneje, zvest je svojim gospodarjem v Versaillesu.
Prosim, podvomite o vsaki njegovi besedi.
- Ga dajejo leta? - Te naloge mu sploh ne bi smeli zaupati.
Smo v Yorktownu zmagali, da bomo pokleknili pred francoskim kraljem?
Takšna so navodila.
- Jih boste upoštevali? - V duhu.
Dobesedno pa ne.
- Dragi dr. Franklin. - G. Jay.
Ste prišli starca odrešit bremena?
Ne, gospod.
Vam bom pa po volji kongresa pomagal skleniti sporazum.
- Kaj nameravate? - Dati malo in dobiti veliko.
To nameravam tudi jaz.
- Želite vi kaj povedati? - Sem že.
G. Adams meni, da sem do zaveznikov preveč ustrežljiv.
Morda je to omenil.
- Če si prijatelj z vsemi, nisi z nikomer. - Vi nimate te težave.
- Tu nisem, da bi bil všečen. - To vam odlično uspeva.
Morda bo bolje, da se dobimo jutri.
Traparija. Pripravil sem vam večerjo.
Samo to moramo...
- Doktor? - Samo zbada me.
- Je... - Potrebujete...
Nič mi ni.
Ste za pogovor ob pečenki in dobrem portovcu?
- Nič ne bi imel proti. - Pridete?
Mora vaš suženj jesti?
Ne bi vedel.
- Gotovo ste zadovoljni s sabo. - Zakaj?
Britanci so se vdali. Dobili ste, kar ste plačali.
- Oziroma za kar ste izpraznili zakladnico. - Kot da vi niste imeli nič pri tem.
Jaz se ne igram z vojački čez lužo.
Preštel sem denar.
- Vi ste kralju rekli, da ne bo nič stalo. - Toda zapravljali ste vi.
Kaj hočete reči?
Mislite, da bo ta vaša Amerika dobičkonosna?
Da se bo zlato steklo nazaj v Francijo?
- To je razumna domneva. - Pa če se motite?
Če se bodo Američani in Britanci dogovorili po svoje in nas izrinili?
- Brez našega privoljenja se ne morejo. - Tako?
Bi to naredili, če bi lahko?
- Necker, spletkarska podlasica ste. - Vi pa ne?
Naša država lahko bankrotira, veste? To se ne bi dobro končalo.
Za nobenega od naju.
Dobro, gospodje. Pa opravimo.
Resno, Beaumarchais je bil v dvorani.
- Nisem ga opazil. - Šel je pred zadnjim prizorom.
- Naj se nekam kavsne. - Misliš, da je prišel gledat tebe?
Zakaj pa ne? V tej zasedbi sem nadarjen samo jaz.
Jaz pa sem kraljeva jajca.
Priklanjam se svoji kraljici.
Arzenikova tinktura
- Odette, obisk. - Samo hipec.
Naprej.
Kakšna eleganca. Komaj te prepoznam.
- Si dobila cvetje? - Od tebe je?
Kako prijazno.
Zaslužiš si veliko več.
Prisrčen si. Lepo, da si mi ga dal.
- Dal bi ti svet, če bi si ga želela. - Kaj bi s takim darilom?
Kar bi želela.
- Ves čas mislim nate. - Tega nisem vredna.
Pa ti?
Misliš name?
Poslušaj. Nekdo prihaja in biti morava sama.
Razumeš?
Pa če mi to ni všeč?
Lahko ga izzoveš na dvoboj. A bi me tvoj poraz onesrečil.
- Ne bi izgubil. - To bi bilo še huje.
Zakaj?
Nocoj je bil tu g. Beaumarchais. Navdušen je bil nad mojo igro.
Povabila sem ga na obisk.
V njegovi novi drami je vloga in...
Saj mi tega nočeš spriditi, kajne?
- Kdaj te lahko vidim? - Pozneje. Prav?
Pogovorimo se o naših navodilih.
Upoštevati jih moramo, to je pa tudi vse.
Jih res moramo?
Kaj hočete reči?
Da se je kongres prodal,
ko je svojo samostojnost predal grofu de Vergennesu.
Zdaj ste pa povedali nekaj razumnega.
Nismo se bojevali, da bi nam ukazoval Versailles.
Nehvaležnost ne bo pripomogla k utrjevanju ameriškega ugleda.
Vaš prijatelj zahteva take meje.
Vse zahodno od Alegenov prepustimo Španiji za francoske načrte
oziroma pridržimo za neuke domorodce.
Britanci pa nad nami čepijo kot paša nad nočno posodo.
- Ste si predstavljali tako državo? - Ne bi nasprotoval kosu Kanade.
Kako ga nameravate dobiti? Naši gostitelji ga nočejo postreči.
Z dobro voljo in prijateljskim prepričevanjem.
Vidite, zakaj so vas poslali?
Če ne moramo računati na Francijo, na koga se lahko zanesemo?
Na Boga in nase, dr. Franklin.
Načrtno bi kršili navodila kongresnikov?
4800 kilometrov in dva meseca stran so.
Proste roke so nam dali, sicer nam ne bi zaupali te naloge.
To je sofistika, g. Jay.
Potem bom jasen.
Če bi ta navodila ogrozila našo čast, bi jih prelomil.
Takole.
Jaz sem.
Odette?
Ni to, kar misliš. Doživela je nesrečo.
Kakšno?
Bolj napako. Vendar je konec in zdaj je z njo vse v redu.
- Zakaj je poslala pote? - Verjetno mi zaupa.
Ni ti mar zanjo. Mar ti je le zase.
Ne bo ti všeč.
Odette.
- Si bolna? - Samo slabo sem se počutila.
- Po zdravnika grem. - Ni treba.
- Hladna si. - Nič mi ni.
Povej, kaj je narobe.
Nič resnega ni. Samo nekaj sem morala urediti.
Kaj to pomeni? Povej.
Da se še ni pripravljena odreči vlogi prikupnih naivk.
Je bil moj?
Utrujena sem.
Čas je, da odrasteš.
Tukaj sem.
Ashcroft, kajne?
- Bancroft. - Seveda. Se opravičujem.
Kdo ste vi?
Strachey. Namestnik notranjega ministra. Verjetno veste, zakaj sem tu.
V Palais-Royalu?
V Parizu.
Verjetno za to, da se z Američani pogodite za mir.
Težko je verjeti, da je prišlo do tega, toda kaj hočemo.
Nerodno je, da so me nekako zadolžili za...
No, moškega, ki ste mu...
- Kako naj rečem? - Prodajali skrivnosti.
Ne bo ga več sem.
- Kaj to pomeni? - Napotili so ga drugam.
Kam pa?
Ne bi vedel. V Surinam?
- Ni ga več? - O, vsekakor. Da.
Pa tudi ne.
- Prosim? - Morda veste, kje je?
- Mislil sem, da bo tukaj. - Vendar ni. Tu sem jaz.
Imate morda kakšne nove podatke?
Pomagali bi pri naših prizadevanjih.
Žal je vse v poročilu.
Da. Seveda.
Potem pa prav.
Se bili kdaj na Floridi?
Ne.
Tam imam plantažo indigovcev.
Veliko zamorcev potrebujem zanjo.
Vendar bom vse izgubil.
Kar naprej. Obe.
Mladenič, stavite.
Ti in jaz, a?
Kako to?
Dokler ne ugasne zadnja sveča.
- Drek. - Prosim?
Želim ti srečo.
V Versaillesu sem to videl igrati kraljico.
Kraljevska kri je tu.
Karta za poraz.
Mislil sem, da si nekdo pomemben.
Rekel sem si: "To je nekdo, ki zna ceniti..."
Zmagovalna karta.
Vsi imamo smolo, kaj?
- Stavili ste na fanta. - Kaj?
Stavili ste na fanta. Ne na desetico.
- Motite se. - Prestavili ste žetone.
Kako le?
Raje razmisli o naslednji potezi.
Ti tudi.
- Artoiški grof. - Kraljev brat je.
Na spodnji žeton da konjsko dlako.
Medtem ko govori, premakne svoj kupček. Ni tako?
Poskusiti ni greh. Vaša milost.
Drugi žep.
Odidi.
Kakšne oslarije kvasite o moji svakinji?
Res je.
- Z dedom sem bil v Versaillesu. - Kdo je vaš ded?
Benjamin Franklin.
- Saj res. Lafayettova mala opica ste. - Nikogaršnja opica nisem.
In zdaj se naš veliki junak spet bojuje za svobodo.
- Kako preklemano plemenito. - Briga me zanj.
Kaj pa počnete vi?
Kavsam, pijem, kockam...
Odlično.
Imava skupne točke.
Pridite.
Poiskali vam bomo zaposlitev.
- Se strinjamo? - Ne bodo se mogli izmakniti.
Zagotoviti morajo, da se brez naše vednosti ne bodo pogovarjali z Britanci.
- Oni bodo enako zahtevali od nas. - Navodila so jasna.
Ne bodo imeli razloga za dvom.
Mi pa lahko govorimo odkrito.
Nameravamo jih preslepiti.
Ne.
Samo pravniki bomo.
Se strinjate?
- Dr. Franklin, se strinjate? - Postavimo svoje pogoje.
Ne razumem vas dobro.
Prebrali ste naša navodila. Vidite, kaj so nam naložili.
- Prebral sem jih, da. - Kaj vas potem skrbi?
Niste upoštevali vseh ukazov.
Kaj to pomeni?
Le to, kar sem rekel.
Kakšna nezaslišana obtožba!
- Ničesar vas ne obtožujem, g. Adams. - V obraz ste mi rekli, da lažem.
Vendar ste mi pravkar rekli, da ne. Zakaj bi dvomil o vas?
In vi, gospod?
Kakšno jamstvo imamo, da ne boste z Britanci sklenili sporazuma mimo nas?
Enako, kot ste ga vi dali meni.
- Mar to ni dovolj? - Besed kongresa ne boste...
- Se opravičujem. - Spet se pretvarja.
Gospod grof, dragi prijatelj.
Doktor, bolečine vas mučijo.
Dolgo pot sva prehodila skupaj, mar ne?
Sva. In zelo zavito.
Izkazali ste se za iskrenega ter velikodušnega zaveznika
in poštenjaka.
Zdaj je na vidiku razplet, za katerega sva oba žrtvovala več let.
In oba bi rada prišla na cilj.
Pred vsemi, ki so zbrani tukaj, izjavljam...
Ne bomo vas izdali.
Prijatelj, ostali vam bomo zvesti.
Kaj je bilo to?
- Povedal sem resnico. - Nismo se tako dogovorili.
Dogovorila sta se vidva. Jaz sem le poslušal.
Skrbite za koristi Amerike, Francije ali le svoje?
Dr. Franklin, zelo vas cenim, toda če ne bomo delovali usklajeno...
- Dovolj puhlic. - G. Adams, prosim.
Ne. Ne bom molčal pred tem...
- V kakšne težave si zašel? - Ne bi smeli govoriti.
Pa vseeno govorim.
No?
Dobil sem dvorno službo.
- Kot boksarska vreča? - To je bilo nekaj drugega.
- Fant, skrbi me zate. - Raje naj vas skrbi zase.
Počni, kar hočeš.
Moj mučitelj. Kakšno kazen mi boste naložili?
Gotovo ste si sami postavili diagnozo.
Sečni kamen, ki ga obvladujem vsaj petdeset let.
Zdaj pa on vas.
- Mu je mogoče pomagati? - Litotomija.
Lithos pomeni kamen, tomos pa rez.
Nad sramnico zarežemo v trebuh in pesek odstranimo s kleščami.
Lahko opravite tak poseg, g. Bancroft?
Raje bi ga zaupal komu z več izkušnjami.
Pa bi ga to pozdravilo?
Kje sta g. Adams in g. Jay?
- Zunaj. - Ju lahko pokličeš?
Če ti dvorni položaj to dovoljuje.
Vso noč je bil ob vas. Nisem ga spravil stran.
- Kakšna je verjetnost? - Da preživite poseg?
To ste že izračunali.
Neznosne bolečine trpim, prijatelj.
Potem tvegajte.
A jaz pri takem mesarjenju ne bom sodeloval.
Do takrat pa se ne smete premikati.
Bolje bi bilo, če bi nekako dostopili do sečevoda.
Po njem bi speljali pametno zasnovano cevko...
Gospod, kako ste?
Pripravljen na Herkulove naloge.
Taki napori ne bodo potrebni.
- Da, g. Adams? - Rad bi...
Ne bi smel dvomiti o vaši stiski.
Morda ste dvomili z razlogom.
Z g. Adamsom sva razpravljala, kako naprej.
Oba meniva, da nam zavlačevanje ne bo koristilo.
Res je.
Zato meniva, da je najbolje, da se pogajava z Britanci.
Seveda vas bova obveščala o napredku.
V razumnih mejah.
Pa obljube našim zaveznikom?
Zastavili ste besedo.
Predlagam nekaj drugega. Sestajajmo se tukaj,
da bomo usklajeno delovali za skupni cilj.
Se vam to res zdi modro?
Kaj pravi Versailles?
Vidite?
Še na smrtni postelji misli samo na svojo veličino.
- G. Adams... - Še v grobu bi trdil,
da je nenadomestljiv.
Hoditi moramo k njemu, da bo lahko samo on
presekal ta gordijski vozel, mi pa ga bomo častili...
G. Adams!
Potrebujeva ga.
Želite?
Prišel sem služit artoiškemu grofu.
Kdo ste?
Tjale.
Dajte že.
Čigavi ste?
Služim artoiškemu grofu.
Artoiškemu grofu služi!
Komu služite vi?
Gremo. Živahno, uboge veverice.
- Hvala. Gospod! - Dostavite jih!
Podvizajte se!
- Gospod, prosim. - Prosim, gospod.
Tako.
Marie, to rjuho boste morali spet oprati.
Louison, vzemite...
Ne stojte tam kot lipov bog.
Ne bom vas prosila.
Ko bi vsaj prinesla skicirko!
Gospa.
Kako ste?
Vaš prihod me je razveselil.
Predolgo vas ni bilo.
Žal sem bila zaposlena z družinskimi zadevami.
Upam, da je vse v redu.
Babica bom.
To je največji blagoslov v življenju.
Vi pa se ukvarjate s pomembnimi zadevami, so mi rekli.
Samo barantam, gospa. Nič drugega.
In g. Temple?
Upam, da mu gre dobro.
No...
Začel je delati na dvoru.
Nisem dvomila o njem.
Se nameravata žaliti?
Kaj bi radi od mene?
Okopala sem ga že. In zamenjala rjuhe. Spraviva ga v posteljo.
Sam bom zmogel, hvala.
V tem uživate, kajne?
Ne. V teh okoliščinah že ne.
Ne bova vas več motili.
Ne... Ostanite, prosim.
Prosim. Obe. Prosim.
Dragi papa, nekaj sem vam prinesla. Uganete, kaj?
Odojka in staran šeri?
Ne.
Toplo vam mora biti.
Naj vstopi.
Prvi minister. Vam lahko predstavim...
- Kdo ste v resnici? - To je odvisno od vas.
G. Paul Wentworth.
Gospod grof. Zelo sem počaščen.
Se imate za kavalirja?
Le, kadar mi ustreza.
Zakaj ste v naši državi?
Rad imam dobrega bordojca.
Brez oslarij. Niste v krčmi.
Da Angliji zagotovim zmago nad uporniki.
- Ni vam uspelo. - Čeprav ste se trudili.
Ni res, črv?
Pripovedujte mi o pogajanjih med Britanijo in Ameriko.
Američani vas bodo zaribali ob prvi priložnosti.
- Če smem tu to reči. - Dr. Franklin mi je prisegel drugače.
Jaz sem sinoči neki lajdri prisegel večno ljubezen.
Danes pa se ne spomnim njenega imena.
Isto hočemo, veste?
In kaj je to?
Izvleči najboljše iz slabe kupčije.
Mi tega ne želimo doseči tako kot vi.
Ne. Vi se od drhali ogradite z dišavami.
Zato ste pravi kavalir.
- Odpeljite ga. - Omogočil bi vam prednost pri pogajanjih.
Ta umazani prašič že ne.
Kaj naj z njim?
Zaradi mene ga lahko obesite.
Vidite? V vsakem primeru bom nagrajen.
Govori resnico?
Šli boste v London.
Zavarovati moramo svoje koristi.
Raje bi bil obglavljen. Če vam je vseeno.
Z veseljem. Vendar pozneje.
Do takrat me boste obveščali o načrtih svojih rojakov.
- To je proti pravilom. - G. Oswald, ni v našo korist.
Že zdaj smo na sovražnikovih tleh.
Ni pomembno, kje se pogajamo.
- Toda mi prihajamo k njim. - V slabšem položaju smo.
Naj se obrnemo in odidemo?
Samo okoliščine navajam.
G. Grenville?
Ne bodo dobili Nove Fundlandije.
Dr. Franklin, počaščen sem, da sem v vaši družbi.
Čeprav mi je žal, da ste tako bolni.
Ne zmenite se zanjo. Hvaležen sem, da ste mi ustregli.
Morda bi morali biti med prihodnjimi pogajanji vsi v postelji.
Samo predlagal sem.
Preden nadaljujemo,
menite, da ste Franciji dolžni polagati račune
o naših dogovorih?
Ravnati nameravamo, kakor...
Dovolite, da delujemo sporazumno z našimi zvestimi zavezniki.
Sprašujem le, ker njihove koristi niso vaše.
Morda vas sporazum zavezuje k sodelovanju v vojni, v kateri se nočete bojevati.
Poplačan dolg še ne odvezuje od obveznosti.
To je vprašanje časti.
Vendar države uporabljajo različna merila, kajne?
Pomembno je troje.
Naša brezpogojna neodvisnost, umik vseh vaših vojakov
in obseg naših meja.
Mi želimo govoriti o odškodnini za zaseženo lastnino.
- Na primer plantaže. - S čim to utemeljujete?
Podaniki, zvesti Kroni, morajo dobiti odškodnino za to, kar so izgubili.
Pa vaši roparski pohodi proti Američanom?
Kakšna bo odškodnina za to?
Vaš nezakonit upor nam je dal razlog za...
Lahko svoboden in odkrit pogovor o tem preložimo na pozneje?
Tudi jaz bi ga rad, g. Oswald, vendar smo vsi že v letih.
Kaj predlagate?
Kanado.
Kaj je z njo?
Dajte nam jo.
Kateri del?
Vso.
To vključuje tudi Novo Fundlandijo?
Bi rekel.
- To ni mogoče. - Nujno je.
Zakaj?
Nova Anglija si jemlje pravico do lova na trske.
Sto let tatinskega ribolova ni podlaga za zakoniti zahtevek.
Po angleških zakonih smo si jo priposestvovali.
Morda ste šli nekoč mimo kraljeve kovnice. Boste zahtevali tudi njegovo zakladnico?
Dovolj teh neslanosti.
- Ne maram, da mi grozijo. - Dr. Franklin.
G. Oswald.
Bi lahko dobili čaj?
Gremo! Živahno, lizuni!
Oprostite. Dober dan.
- Sporočilo za g. Gérarda. - Dajte mi ga.
- Osebno mu ga moram izročiti. - Potem boste morali v Anglijo.
Strachey je samo pompozen dvoličnež.
Naivni Grenville pa... Zasluži si zaušnico.
Toda Oswald... Oswald je lisjak, kot vsi njegovi.
- Enooki? - Škoti.
- Bal sem se, da boste to rekli. - Ste slepi? Med nas hoče vnesti razdor.
Ne. Tudi tako neumen nisem, da bi mu to dovolil.
To napako bodo obesili nekomu drugemu.
Meni? Hočete to reči?
Da bom jaz tisti, ki... Da moja odločnost...
Ste res tako predrzni, da boste...
Gospoda!
Naporen dan je za nami.
Morda se vam zdi, da prehitro sodim, a zapomnite si.
Pokopala nas bo njegova nepremišljena pohlevnost do Francije.
Gospodje, pridite!
Nocoj bo izjemna predstava!
Za deset solov! Samo deset solov!
Pridite pogledat, gospodje! Velike pirenejske nedri!
Ne oklevajte, vendar počakajte, da pridete na vrsto.
Ne bodite sramežljivi!
Je gospod užival?
Da. Čudovito.
Hej, vitez, bi se pozabaval?
Poglej, kaj imam zate.
Odpeljala te bom v nebesa.
Odpeljala te bom v pekel.
Si se izgubila?
Pobegnila sem od doma.
Okruten očim?
Zaklenil me je v stolp.
Vendar si pobegnila.
Moj ljubi me je rešil.
Kje je?
Umrl je na bojišču.
V Virginiji.
- Za Ameriko je umrl? - In s sabo vzel moje srce.
Kako lahko pomagam?
Pet liver.
Vnaprej.
Uživam v dobri zgodbi.
Semkaj.
Da.
Pozdravljeni.
Me niste veseli?
Nasprotno, dragi prijatelj.
Bal sem se, da se vam je zgodilo kaj hudega. Glede na vaš videz...
Se spomnite mojih besed?
- Katerih? - Vzel vas bom s sabo.
V Surinam?
K hudiču.
- Kaj je to? - Fantovo priznanje izdajstva.
- Ga ne prepoznate? Vi ste ga napisali. - Kaj...
- Kaj naj z njim? - Izročite ga voljnemu prejemniku.
Najini gospodarji se že pogajajo. Ne vidim smisla.
Tako ne bi izdal, kakšna dvolična rit si.
Za to te bodo obesili, prijatelj moj.
- Plačal sem ji pet liver. - Jaz jih bom unovčil.
Pomagaj mi.
Se je zdaj modno oblačiti kot paž?
Kraljici je všeč preprostost.
Brez dvoma boš kmalu razcapan princ.
Gérard je šel v Anglijo.
- Prosim? - To popoldne.
Kako to veš?
- V njegovem uradu imam zaupnika. - Pa namen njegove poti?
Ne vem.
A če bi igrala šah, bi pazil na tekača ob Vergennesevemu kralju.
Pa sem te vseeno nekaj naučil.
Očitno moramo igrati drugačno igro.
- Toda, obljubili ste. - Sem res?
Škoda, res.
Francoze imam zelo rad.
Žal mi je, da vas motim tako pozno, vendar...
Nekaj je prišlo na dan in...
Za nasvet moram prositi največjega modreca, kar jih poznam.
Preveč velikodušni ste.
Vi pa preskromni.
Verjetno veste, da sem dr. Franklinu občasno pomagal urejati dokumente.
- Sizifovo delo, če vprašate mene. - Vseeno sem se trudil.
Žal sem ugotovil...
Da sem domov nevede odnesel nekaj korespondence.
- To pa res ni taka reč. - Že, vendar...
Našel sem tole.
Pisava gospodiča Templa je.
Ne morem potrditi pristnosti ali razložiti, zakaj ga je doktor skril.
Zakaj ga kažete meni?
Ker je na kocki preveč, da bi zaupal moškemu dvomljive zvestobe.
No...
Končno ste se spametovali.
Gospod?
Sin, vnuk, pa vendar je patriarh nekako brez greha.
Vas nisem leta opozarjal na njegovo dvoličnost?
Nisem želel verjeti.
Usode ne moremo graditi na željah.
Ga smem obdržati?
Če morate. Jaz...
Bancroft, pohvaliti vas moram.
Kot domoljuba.
Prevedla Polona Mertelj