BRITTERNA KAPITULERAR
19 OKTOBER 1781
Vänster, höger, vänster!
Höger! Vänster, höger, vänster!
Vänster, höger, vänster!
Just det! Åk tillbaka till England!
Och åk hem!
De tittar inte ens på oss.
Vi kan nog få dem att titta.
Pojkar, ge dem nåt livligare att marschera till.
Hörni, rosbifs! Hitåt! Hitåt!
Ni förlorade!
Hur känns det?
Att förlora mot en armé av rebeller och grodor?
STUNDANDE KRIG
DEKLARATION
BASERAT PÅ BOKEN AV STACY SCHIFF
Jag och vissa andra personer från New York har diskuterat
bildandet av ett sällskap tillägnat principen.
Jag anser att avskaffandet är en nödvändighet,
men en vi måste närma oss försiktigt och stegvis.
Gällande fribrev, till exempel, anser jag att frigivning från slaveri bör ske
när inköpspriset har tjänats tillbaka.
Vad har jag lovat dig, Benoit?
Att jag ska bli befriad efter sju år, mr Jay.
Och det ska du, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda.
Vi är framme.
Han har arrangerat saker enligt eget gottfinnande.
Han betalar ingen hyra. Behandlar sina skulder som rena förslag.
Sonsonen svassar omkring som en stropp medan han kallar sig hans sekreterare.
Och mer relevant, han är trollbunden vid sina läromästare i Versailles.
Jag uppmanar er att betrakta allt han säger med största skepsis.
På grund av hans unga ålder?
Han borde aldrig ha anförtrotts uppdraget överhuvudtaget.
Vann vi vid Yorktown bara för att knäböja inför en fransk kung?
Vi har instruerats att göra det.
Men ämnar ni följa instruktionerna?
I andan.
Men inte nödvändigtvis bokstavligen.
Min gode dr Franklin.
Mr Jay.
Är ni här för att befria en gammal man från hans börda?
Nej, sir.
Men kongressen har skickat mig för att bistå er i fredsmäklandet.
- Vad har ni tänkt er? - Att ge upp lite och vinna mycket.
Exakt mina avsikter.
Nåt ni önskar säga?
Jag har redan sagt det.
Mr Adams tycker att jag fogar mig för mycket efter våra allierade.
Han kan ha nämnt det.
Att vara allas vän är att vara ingens.
Ett dilemma ni slipper tyngas av.
- Jag kom inte hit för att bli omtyckt. - Ni har lyckats beundransvärt.
Kanske vore det bättre att träffas i morgon.
Struntprat. Jag har dukat fram en middag åt oss här.
Det är allt vi behöver...
- Doktorn? - Bara ett stick.
- Det är... - Behöver ni...
Jag klarar mig.
Är ni villiga att konferera med en stek och ett gott portvin?
- Jag är villig att möta dem halvvägs. - Ska vi?
Behöver er karl äta?
Inte vet jag.
- Ni måste vara nöjd. - Varför då?
Britterna kapitulerade. Ni fick det ni betalade för.
Eller snarare, vad ni länsade statskassan för.
Som om inte ni var delaktig.
Jag leker inte med leksakssoldater på andra sidan jorden.
Jag räknar bara pengarna.
Ni lovade kungen att det inte skulle kosta en sou.
Det var ni som spenderade dem.
Er poäng?
Tror ni att ert Amerika kommer att gå med vinst?
Och att allt guld ska flöda tillbaka till Frankrike?
Det är en rimlig gissning.
Och om ni har fel?
Vad händer om amerikanerna och britterna avtalar sinsemellan och utesluter oss?
- De kan inte göra nåt utan vårt samtycke. - Jaså, inte?
Är det vad ni skulle göra om ni kunde komma undan med det?
Ni är en slug liten ränksmidare, Necker.
Och det är inte ni?
Det här landet kan gå bankrutt. Det skulle inte sluta väl.
För nån av oss.
Då så, mina herrar. Låt oss få det här mötet överstökat.
Jag lovar, Beaumarchais satt i publiken.
- Jag såg honom inte. - Han gick innan slutscenen.
Då kan han dra åt helvete.
Tror du att han kom för att se dig?
Varför inte? Jag är den enda här som har nån talang.
Och jag är kungens pungkulor.
Jag bugar inför min drottning.
Arseniktinktur.
Odette, du har besök.
Ett ögonblick.
Kom in.
Vilken gentleman. Jag skulle knappt känna igen dig.
Fick du blommorna?
Är de från dig?
Så snällt.
- Det är inget mot vad du förtjänar. - Det är väldigt rart av dig.
Jag skulle ge dig hela världen.
- Vad skulle jag göra med en sån gåva? - Vad du ville.
Jag tänker på dig jämt.
Jag kan omöjligen vara värd det.
Och du?
Tänker du på mig?
Du måste lyssna.
Det kommer hit nån och vi måste få vara ensamma.
Förstår du?
Och om jag inte gillar det?
Du kan utmana honom på duell.
Men jag skulle bli olycklig om du förlorade.
Jag skulle inte förlora.
Det vore ännu värre.
Vad menar du?
Monsieur Beaumarchais var här i kväll. Han kunde inte sluta lovorda mig.
Jag bjöd hit honom på visit.
Det finns en roll i hans nya pjäs, och...
Du vill väl inte förstöra det för mig?
När får jag träffa dig?
Senare?
Vi måste diskutera våra instruktioner.
Vad finns att säga förutom att vi är förpliktigade att följa dem?
Men är vi det?
Vad ska det betyda?
Kongressen har prostituerat sig
genom att ge upp sin suveränitet till greve Vergennes.
Där har vi ett skäligt påstående.
Vi utkämpade inte ett krig för att bli beordrade av Versailles.
Otacksamhet är knappast ett sätt att etablera Amerikas anseende.
Här är er väns krav gällande våra gränser.
Allt väster om Allegheny överlåts åt Spanien för Frankrikes egna syften
eller reserveras för oupplysta infödingar.
Med Storbritannien hukandes över oss som en pascha över ett nattkärl.
Är detta nationen ni föreställde er?
Jag skulle inte invända mot en portion av Kanada.
Hur föreslår ni att vi ska få den?
Eftersom våra värdar inte är benägna att servera den.
Med välvilja och vänskapligt övertygande.
Ser ni varför ni kallades hit, sir?
Om vi inte kan räkna med Frankrike, vem kan vi då lita på?
På Gud och oss själva, dr Franklin.
Skulle ni avsiktligen överträda kongressens instruktioner?
De är fem tusen mil och två månader härifrån.
Varför anförtro oss uppgiften om inte för att göra som vi finner bäst?
Det är ordklyveri, mr Jay.
Då ska jag vara tydlig.
Om instruktionerna äventyrar vår heder, skulle jag bryta mot dem.
Så här.
Det är jag.
Odette?
Det är inte som du tror. Hon råkade ut för en olycka.
Vadå för olycka?
Snarare ett misstag. Men det är ordnat och hon mår bra nu.
Varför kallade hon hit dig?
Hon litar väl på mig.
Du bryr dig inte om henne. Du bryr dig bara om dig själv.
Du lär inte gilla det.
Odette.
- Är du sjuk? - Jag mådde illa, bara.
- Jag hämtar en doktor. - Det behövs inte.
- Du är kall. - Det är ingen fara.
Berätta vad som är fel.
Det är inget allvarligt. Bara nåt jag behövde ta hand om.
Vad menar du? Berätta.
Hon menar att hon inte vill ge upp de oskuldsfulla rollerna riktigt än.
Var det mitt?
Jag är trött.
Dags att växa upp.
Jag är här.
Ashcroft?
Bancroft.
Givetvis. Hemskt ledsen.
Vem är ni?
Strachey. Undersekreterare på Inrikesdepartementet.
Ni vet nog varför jag är här.
På Palais-Royal?
I Paris.
För att förhandla fram fred med amerikanerna, skulle jag tro.
Svårt att tro att det har kommit dithän, men så är det.
Det besvärliga är att jag på nåt vis har fått i uppdrag att...
Alltså, er man som ni...
- Hur ska jag uttrycka det... - Sålde hemligheter till.
Han kommer inte att dyka upp igen.
- Vad menar ni? - Han har skickats vidare.
Vart då?
Jag vet inte riktigt. Surinam?
Är han borta?
Absolut. Ja.
Men även nej.
Ursäkta?
Ni råkar väl inte veta var han befinner sig?
Jag trodde att han skulle vara här.
Men det är han inte. Jag är här.
Ni råkar väl inte ha några nya uppgifter att dela?
Det vore ytterst hjälpsamt, förstår ni, när vi stapplar framåt.
Allt står i rapporten, dessvärre.
Ja. Självklart.
Då så.
Har ni varit i Florida?
- Jag har inte haft det privilegiet. - Jag har en plantage där. Indigo.
Den kräver en stor mängd negrer.
Jag lär förlora alltihop.
Kom, kom. Båda två.
Unge herrn. Er insats.
Du och jag, alltså?
Vad menar du?
Tills det sista ljuset brinner ut.
Vad?
Jag önskar dig lycka till.
Jag har sett drottningen spela på Versailles.
Vi hedras av kungligt besök.
Det förlorande kortet.
Jag såg direkt att du var belevad.
Jag tänkte: "Här är en man som har vett att uppskatta...
Det vinnande kortet.
Vi har visst otur allihop.
Du spelade knekten.
Vad?
Du spelade knekten.
Inte tian.
Du misstar dig.
Du flyttade dina spelmarker.
Hur gjorde jag det?
Du bör tänka på vad du gör härnäst.
Det bör du också.
- Greve Artois. - Det är kungens bror.
Han fäster ett hästtagel vid bottenmarken.
Och medan han pratar flyttar han sin stapel.
Eller hur?
Man måste ju försöka, Ers Majestät.
Andra fickan.
Försvinn.
Vad är det för struntprat om er och min svägerska?
Det är sant.
Jag var i Versailles med min farfar.
Och vem är han?
Benjamin Franklin.
Just det. Du är Lafayettes lilla apa.
Jag är inte nåns nånting.
Och nu ska den store hjälten iväg och strida för friheten igen.
Så jävla nobelt.
Skönt att bli av med honom.
Och vad exakt är det ni gör?
Jag horar, jag super, jag spelar...
Mycket bra.
Vi har gemensamma intressen.
Följ med.
Vi hittar nåt åt er att göra.
Är vi överens?
Vi lämnar inget utrymme för tvetydighet.
De måste bekräfta att de inte konfererar med Storbritannien utan vår vetskap.
- De lär kräva detsamma av oss. - Vilket våra instruktioner redan klargör.
De kommer inte att genomskåda det.
Låt oss då vara uppriktiga sinsemellan.
Vi ämnar vilseleda.
Nej.
Vi ämnar lagvränga.
Håller ni med?
- Dr Franklin, håller ni med? - Låt oss diskutera fram våra villkor.
Jag är inte på det klara med vad det är ni faktiskt säger.
Ni har läst våra instruktioner, sir, och ser vad vår uppgift är.
Jag har läst dem, ja.
Vad är det ni bekymrar över då?
Inte alla direktiv åtlyds.
Vad menar ni?
Bara det jag har sagt.
Det är en upprörande anklagelse.
Jag anklagar er inte för nåt, mr Adams.
Ni kallade mig för lögnare.
Men ni har just sagt att ni inte är det. Varför skulle jag betvivla er?
Och ni, sir?
Vilka garantier har vi
att ni inte sluter er egen fred med England och lämnar oss berövade?
Samma garantier som ni har gett mig.
Är inte det tillräckligt?
Ni betraktar inte kongressens ord som...
- Jag ber om ursäkt. - Han spelar igen.
Monsieur le Comte, min vän.
Doktor, ni har ont.
Ni och jag har gått en lång väg tillsammans, inte sant?
Det har vi. Med många svängar.
Och jag har lärt känna er som en sann och generös bundsförvant
och en ärlig man.
Nu är slutet, som vi båda har offrat åratal för, inom synhåll,
och vi stampar båda ivrigt vid mållinjen.
Men låt mig säga, inför alla som är samlade här i rummet...
...vi kommer inte att förråda er.
Och lojala mot er ska vi förbli, mon ami.
Vad var det?
- Jag sa det som var sant. - Det är inte vad vi enades om.
Ni två enades. Jag lyssnade bara.
Tar ni parti för Amerika, Frankrike eller endast er själv?
Dr Franklin, jag högaktar er, men om vi inte handlar i samförstånd...
- Nog med floskler. - Mr Adams, snälla.
Nej. Jag tänker inte tiga när vi står inför...
- Vad för jävelskap har du haft för dig? - Du borde inte prata.
Ändå gör jag det.
Nå?
Jag har fått en tjänst i hovet.
Som vad? Slagpåse?
Det var en separat affär.
Du oroar mig, pojke.
Du borde oroa dig för dig själv.
Gör det du finner lämpligt.
Min plågoande. Vilket straff tänker du ålägga mig?
Du har säkerligen ställt din egen diagnos.
En blåssten jag har haft i minst 50 år.
Och nu har den dig i sitt grepp.
Kan han hjälpas?
Litotomi.
Lithos, sten. Tomos, skära.
Ett snitt i buken ovanför pubes och gruset avlägsnat med tång.
Kan ni utföra en sån operation, mr Bancroft?
Jag skulle hellre överlåta det åt andra med mer erfarenhet.
Men det skulle bota honom?
Var är mr Adams och mr Jay?
Precis utanför.
Kan du hämta dem?
Om din hovliga ställning tillåter det.
Han satt vid din sida hela natten. Han vägrade lämna dig.
Vad tror du om oddsen?
För att du överlever ingreppet?
Du har redan räknat ut det.
Jag lider svåra plågor, min vän.
Då kan du ta risken.
Men jag tänker inte ta del av nåt sånt slakteri.
Under tiden måste du vila.
Det vore bättre att på nåt vis gå in genom urinröret.
Nån fiffigt utformad tub som förs upp i urinröret och...
- Hur mår ni nu, sir? - Rustad för Herakles stordåd.
Inga såna ansträngningar krävs, tror jag.
Ja, mr Adams?
Jag önskar...
Vad jag vill säga är, att jag inte borde ha betvivlat era kval.
Kanske gav jag er skäl till det.
Mr Adams och jag har diskuterat hur vi ska gå vidare.
Vi anser båda att en fördröjning inte gagnar vår sak.
Det gör det inte.
Därför bör vi gå vidare med britterna.
Vi håller er naturligtvis informerad om våra framsteg.
Inom rimliga gränser.
Och löftet till våra allierade?
Ni gav ert ord.
Jag föreslår nåt annat. Vi sammanträder här,
och handlar i harmoni mot vårt gemensamma mål.
Anser ni verkligen det välbetänkt?
Vad säger Versailles?
Ser ni hur det är?
Inte ens döden som knackar på dörren kan penetrera hans kolossala självaktning.
- Mr Adams... - Han skulle insistera från graven på
att han är oersättlig.
Vi ska samlas vid hans sjukbädd så att han, endast han,
- kan lösa den gordiska knuten... - Mr Adams...
...och ge oss, hans publik, hans dyrkare...
Mr Adams!
Vi behöver honom.
Vad vill ni?
Jag är här för att tjäna greven av Artois.
Enligt vem?
Genom dörren där.
Gå, då.
Vems page är ni?
Jag tjänar greven av Artois.
Han tjänar greven av Artois!
Vem tjänar ni?
Sätt fart! Raska på, eländiga ekorrar!
- Merci. Monsieur! - Leverera de här!
Skynda er! Gör det fort!
- Sir, snälla. - Snälla, sir. Snälla.
Där.
Marie, du måste tvätta det här lakanet igen.
Och Louison, du kan ta...
Nå, stå inte bara där.
Jag tänker inte bönfalla er.
Om jag bara tagit med mitt skissblock.
Madame.
Hur mår ni?
Upplyft av er ankomst.
Efter en alltför lång frånvaro.
Jag har varit upptagen med familjeangelägenheter, dessvärre.
Allt är väl, hoppas jag.
Jag ska bli farmor.
Livets största gåva.
Ni är engagerad i viktiga ärenden, sägs det.
Hästhandel, madame. Rätt och slätt.
Och mr Temple?
Han frodas, förmodar jag.
Han...
Han har inlett en karriär i hovet.
Jag betvivlade aldrig hans utsikter.
Tänker ni fortsätta utbyta spydigheter?
Vad vill ni att jag ska göra?
Jag har tvättat honom och bytt lakanen. Låt oss få honom i säng.
Det klarar jag själv, tack.
Nu njuter ni allt, inte sant?
Nej. Nej, nej. Nej, inte under omständigheterna.
- Vi lämnar er gärna i fred. - Nej, jag ber er stanna.
Snälla. Båda två. Snälla.
Jag tog med nåt till er, mon bon papa. Kan ni gissa vad det är?
En spädgris och en vällagrad sherry?
Inte riktigt.
Ni måste hålla er varm.
Släpp in honom.
Premiärministern. Får jag presentera...
Vem är ni egentligen?
Det är upp till er.
Mr Paul Wentworth.
Monsieur le Comte. Vilken ära.
Ser ni er själv som en gentleman?
Bara när det passar.
Och varför är ni här i landet?
Jag tycker om en god bordeaux.
Fåna er inte. Ni är inte på en taverna.
För att säkra Englands seger mot rebellerna.
Ni verkar inte ha lyckats.
Inte för att ni inte försökt.
Eller hur, mitt lilla kryp?
Berätta om förhandlingarna mellan England och Amerika.
Amerikanerna ämnar dra er vid näsan så fort de får chansen.
Om jag får säga så här.
Dr Franklin svor på att det inte var så.
Jag svor på att evigt älska nån slinka i natt.
I dag minns jag inte hennes namn.
Vi är ute efter samma sak.
Vilket är?
Det bästa slutet på en dålig affär.
Vi önskar inte nå det på samma sätt.
Nej. Ni vill ha lite parfym mellan er och stanken.
Det gör er till en sann gentleman.
- Få bort honom ur min åsyn. - Jag gav er påtryckningsmedlet ni önskade.
Ni gav mig en gris som bökar i skulorna.
Vad vill ni att jag gör med honom?
Ni kan hänga honom, vad mig anbelangar.
Ser ni? Jag får som jag vill oavsett.
Om han talar sanning?
Jag tänker skicka er till London.
Vi måste se till att våra egna intressen prioriteras.
Jag föredrar halshuggning, om det inte gör er nåt.
Med nöje. Men senare.
Till dess håller ni mig informerad om vad era landsmän gör här.
Det här är ytterst ogement.
Det är inte direkt till vår fördel, mr Oswald.
Vi är redan på fientlig mark.
Exakt vilket rum vi förhandlar i är av föga vikt.
Men vi kommer till dem.
Det tippar vågskålen lite.
Vill ni att vi vänder om och flyr?
Jag påpekar endast omständigheterna.
Mr Grenville?
De får inte Newfoundland. Det ska jag säga er.
Dr Franklin, det är en ära att vara i er närvaro.
Men tråkigt att se er så opasslig.
Tänk inte på det, sir. Jag är tacksam för ert tillmötesgående.
Kanske framtida förhandlingar borde ske med oss alla till sängs.
Endast ett förslag.
Innan vi fortsätter,
betraktar ni er själva som förpliktigade gentemot Frankrike
gällande de överenskommelse vi når här?
Vi ämnar agera på det vis som...
Låter oss bevara vårt samförstånd med våra trogna bundsförvanter.
Jag frågar bara eftersom deras intressen inte är era.
Och ni kan komma att bindas av ett avtal till ett krig ni inte önskar utkämpa.
Återbetalda skulder befriar inte från förpliktelser.
En hederssak för män.
Men nationer använder en annan kalkyl, inte sant?
Tre saker är centrala.
Vår fullständiga självständighet, avlägsnandet av alla era trupper
och omfattningen av våra gränser.
Vi är angelägna om att diskutera skadestånd för beslagtagen egendom.
Plantager, exempelvis.
På vilka grunder?
Att undersåtar som är lojala mot kronan ska kompenseras för sina förluster.
Och plundringarna som ni har utsatt amerikanerna för?
Hur ska de ersättas?
Det var ert eget laglösa uppror som gav upphov till...
Kan vi enas om att diskutera saken fritt och ärligt vid ett senare datum?
Jag hade önskat det, mr Oswald, men ingen av oss blir yngre.
Vad föreslår ni?
Kanada.
Vad är det med det?
Ni ger oss det.
Vilken del?
Hela.
Inkluderar det Newfoundland?
Det skulle jag tro.
- Det är omöjligt. - Det är nödvändigt.
Hur så?
New Englands uråldriga intresse i den heliga torsken.
Ett århundrade av tjuvaktiga fiskare utgör inte ett juridiskt anspråk.
Genom naturlig nyttjanderätt under engelsk civilrätt.
Om ni promenerat förbi brittiska myntverket en gång
vill ni kanske även ha Hans Majestäts statskassa.
Nog av detta vresiga nonsens.
- Jag låter mig inte domderas. - Dr Franklin.
Mr Oswald.
Vad är sannolikheten för en kopp te?
Sätt fart! Raska på, era jäkla ögontjänare.
Ursäkta mig? Goddag.
- Ett meddelande till monsieur Gérard. - Ge mig det.
Jag skulle överlämna det personligen.
Då får ni jaga honom ända till England.
Strachey är bara en uppblåst svindlare.
Och Grenville, den obildade valpen... Han behöver en rejäl uppläxning.
Men Oswald. Oswald är en slug typ, som alla av hans slag.
Enögda män?
Skottarna.
Jag var rädd att ni skulle säga det.
Ser ni inte att han försöker splittra oss?
Nej, och jag är inte dum nog att låta honom göra det.
Den tabben faller på nån annan.
Mig? Är det vad ni antyder?
Att jag skulle bli ombud... Att min beslutsamhet...
Är ni verkligen så dumdristig att...
Mina herrar!
Det har varit en lång dag.
Ni må finna mig hetsig och snabb att döma, men var så säker.
Hans dåraktiga invändning mot Frankrike är en sten som kommer att dränka oss.
Kom närmare, mina herrar!
En enastående föreställning i kväll!
För tio sols! Endast tio sols!
Kom och se, mina herrar! Den stora pyreneiska barmen!
Tveka inte men invänta er tur, mina herrar!
Var inte blyga! Alla får sin tur!
Blev monsieur tillfredsställd?
Ja. Fantastiskt.
Vill chevaliern ta en ridtur?
Titta vad jag har här åt er.
Jag tar er till himlen.
Jag tar er till helvetet.
Har ni gått vilse?
Jag har rymt hemifrån.
En grym styvfar?
Han låste in mig i tornet.
Men ni flydde.
Räddad av min älskade.
Var är han?
Stupad på ett slagfält.
På en plats som heter Virginia.
Så han dog för Amerika?
Och tog mitt hjärta med sig.
Hur kan jag hjälpa?
Fem livres.
I förskott.
Jag älskar verkligen en bra historia.
In här.
Ja.
Hej.
Inte glad att se mig?
Nej. Tvärtom, käre vän. Jag...
Jag var rädd att ni råkat illa ut. Att döma av ert utseende misstänker jag...
Minns ni vad jag sa till er?
Exakt vad?
Att jag skulle ta er med mig.
Till Surinam?
Till djävulen.
- Vad är det? - Pojkens erkännande av högförräderi.
Känner ni inte igen det? Ni skrev det, trots allt.
Va...
- Vad... Vad ska jag göra med det nu? - Överlämna det till en villig mottagare.
Våra övermän har redan börjat förhandla. Vad skulle det tjäna till?
Det skulle stoppa mig från att avslöja er som den falska djävel ni är.
De lär hänga er för det,
käre vän.
Jag betalade henne faktiskt fem livres.
Jag ser till att de inte är bortslösade.
Gör nån nytta.
Är det på modet att klä sig som en page nu?
Drottningen har smak för enkelhet.
Du blir säkert snart en prins
uppklädd i trasor.
Gérard har åkt till England.
- Vad sa du? - Han åkte i eftermiddags.
Hur vet du det här?
Jag har en förtrogen på hans kontor.
Och syftet med hans resa?
Det vet jag inte.
Men vore det schack, skulle jag hålla ett öga på Vergennes löpare på kungens sida.
Jag lyckades lära dig nåt, trots allt.
Vi tvingas visst själva använda en annan speltaktik nu.
Men du gav ditt ord.
Gjorde jag?
Det är verkligen synd.
Jag tycker så mycket om fransmännen.
Ledsen att störa så sent, men...
Nåt har uppdagats och jag...
Jag känner mig nödgad att uppsöka den klokaste rådgivare jag vet.
Ni är alltför generös.
Ni är alltför blygsam.
Som ni kanske vet,
har jag ibland hjälpt dr Franklin att organisera hans papper.
Lönlöst arbete, om ni frågar mig.
Icke desto mindre har jag försökt.
Till min bestörtning upptäckte jag
att jag ovetande tog en del korrespondens till min logi.
Inte särskilt häpnadsväckande.
Visst, visst. Men...
Jag hittade det här.
I herr Temples handskrift.
Jag kan inte bekräfta sanningsenligheten eller förklara doktorns hemlighållande.
Och varför visa mig det?
För mycket står på spel för att lita på en man vars lojalitet är tvivelaktig.
Nåja...
...äntligen har ni kommit till sans.
Sir?
Sonen och sonsonen, och ändå är patriarken på nåt vis syndfri.
Har jag inte varnat för hans dubbelspel i åratal?
Jag önskade inte tro det.
Våra öden kan inte grundas på önskningar.
Får jag behålla det här?
Om ni måste. Jag...
Bancroft, en eloge till er.
Som patriot.
Undertexter: Kristina Donnellan