О. Що тут у мене?
Боже. Я боюсь.
Надіюсь, я тут не гола.
Любий, я тебе знімаю.
Я люблю мою Памелу.
Твою Палему?
Я не знала про всі ці плівки.
ПЛЕЙБОЙ ВІДЕО
Ні, бачиш…
Та сама неймовірна Пем.
Любий.
О, це дивовижно.
О боже.
- Ти все псуєш сигаретою. - Так.
Тебе сахаються.
- Ти все псуєш своїм подихом. - Моїм подихом?
Господи, бачити це - божевілля.
Що відбувається?
Я не знаю.
Поглянь на цього хлопця.
О господи.
Ого.
Памело, я казав це раніше, і я скажу це знову.
Я все життя чекав на зустріч із такою чудовою жінкою, як ти.
Я завжди хотів бути твоїм лицарем у блискучій броні.
І ось я тут.
Візьми мою руку, мій янголе.
Ти вийдеш за мене знову?
Так.
Бувайте!
Бувайте, народ!
Сьогодні ввечері 1-го червня…
Судячи з тону мого голосу, я була щаслива.
Перегляд цих відео мене зворушив, бо я подумала:
це був мій час бути по-справжньому закоханою.
Зараз я відчуваю, ніби я чогось шукаю.
Ого, крихітко. Ти така гарна.
Я справді не знаю, куди я піду далі. Я невгамовна.
Я шукаю почуття, якого не можу знайти.
Зустрічайте Памелу Андерсон!
Памела Андерсон - палка секс-богиня цього покоління.
Бомба Голлівуду і блонду,
міжнародна зірка з «Рятувальників Малібу»…
…мабуть, найвідоміша блондинка на планеті.
Байдуже, чи вона біжить по пляжу Малібу в купальнику,
чи позує на обкладинці «Плейбоя».
Я Памела Андерсон, Міс лютий 1990.
Зйомки у «Плейбої» і в серіалі.
Вас турбує цей експлуатаційний ракурс?
- Ні. - Справедливо, тоді підемо далі.
Томмі, Памело, оберніться!
Памела побралась із ударником «Мотлі Крю», знаючи його чотири дні.
Як ви думаєте, чому друковані видання так одержимі
вашим особистим життям?
Можливо, справа в тій плівці.
Горезвісна секс-плівка, яку в них викрали.
Скільки разів ви були заміжня? Чотири?
Один чоловік не впорається.
Якщо послухати таблоїдні плітки,
мене там зображують геть іншою людиною.
Сподіваюсь, я можу лише здивувати людей.
- Гаразд, ви не акторка? - Ні.
- Хто ви? - Я поки не знаю.
- Ким ви хочете бути? - Ви мені скажіть. Я не знаю.
ПАМЕЛА, ІСТОРІЯ КОХАННЯ
Привіт, мамо.
Я тут.
Я живу в будинку, у якому виросла, і це викликає спогади й емоції.
Це як одружитись із рок-зіркою.
Повернутись додому в це божевільне місце, де, знаєте, минуло моє дитинство.
Так, хороша дівчинка.
ЛЕДІСМІТ, БРИТАНСЬКА КОЛУМБІЯ, КАНАДА НАСЕЛЕННЯ 8 990
Завжди, коли я мала проблеми, я приїжджала додому,
а коли я звідси їхала, я знала. що робити.
Це як сироватка правди.
Ти сидиш посеред цього поля.
Ти дивишся на зорі.
І до тебе приходить розуміння.
О боже.
На цьому пляжі непросто знімати. Це не Каліфорнія.
Тут не знімеш в уповільненому режимі, як я біжу через пляж.
Першого квітня тато мене будив,
клав мене на своє плече і кидав у воду. З Днем дурня.
Перший день, коли нам дозволяли плавати.
Ми мали плавати 1 квітня, а тут страшенно холодно.
Бачите ту цегляну стіну? Там був мій будинок.
Це була крихітна халупа.
Моя мама була офіціанткою, вона працювала в млинарні «У Смітті».
Але мій тато був гравцем у покер,
шахраєм і сажотрусом із циліндром і усім таким.
Усі мали історію про мого батька, знаменитого поганого хлопця Ледісміта.
Тато любив гоночні авта.
У мами був шрам на лобі.
Вагітна мною, вона вдарилось о лобове скло.
Ми любимо жартувати, що саме цьому я трохи божевільна.
Я люблю цей острів.
Жити біля води.
Люди тут дуже дружелюбні.
Ледісміт - чудове містечко.
На острові Ванкувер варто жити.
Памела народилась 1 липня 1967.
Вона потрапила в газету з народження.
Перше маля року сторіччя Канади.
Для дітей, народжених у цей день, випустили медалі.
Пем завжди була в магазині.
І коли я туди йшов, мені казали:
«За рахунком Памели, це буде 50 доларів».
Я питаю: «Який ще рахунок?»
«Вона підвищує ціну на шоколадки і пише її на ціннику».
Вона була трохи бунтівною, так.
Мої батьки одружились
у віці 17 і 19 років, коли мама була вагітна мною.
Тож вони все ще казились.
І мій тато багато пив.
Вони часто сварились.
Багато образ, а також фізичного насильства.
Мама пилососила під час хокею.
Тато взяв пилосос і кинув ним їй у голову,
через вікно, прямо на пляж.
Не можна пилососити під час хокею.
Я виводила брата на вулицю і чекала, доки вони припинять кричати.
Ми заходили, а вони були біля стіни чи на столі,
цілувались, зачіпали меблі, грюкали дверима,
і ми думали: «Гаразд, це вже краще».
Енергія була та сама.
Ми кілька разів залишали мого тата.
Ми мешкали в квартирі і жили на соціальні виплати.
Сухе молоко і… Я досі пригадую смак сухого молока.
Якось подзвонив тато. Біля телефону була пошта.
Я дала йому адресу, він приїхав і забрав нас знову на острів.
Вони не хотіли в Ледісміт -
багато поганих спогадів для мами. Тож вони обрали містечко поруч.
Отже. Вона наполягла на своєму.
Але я зрозуміла, що ідеального дитинства не буває.
Дитиною зі мною траплялись жахливі речі.
У мене була нянька.
Батьки вважали її чудовою, вона щоразу приносила подарунки,
але вона мене домагалась.
Це були три-чотири роки насилля.
Вона казала мені про це мовчати.
Я хотіла захистити від неї брата.
Я хотіла її вбити.
Намагалась встромити їй у серце цукрову паличку.
Якось я сказала, що хочу її смерті. На завтра вона померла в аварії.
Я думала, що вбила її думкою, і нікому не розповіла.
Я була впевнена, що це я. Я бажала їй смерті - вона вмерла.
Я прожила з цим усю свою юність.
Коли ставались такі травматичні події, я залишала тіло
і кудись пливла, створювала свій власний світ.
Я копала тунель у Китай і думала: «Я це ненавиджу. Я звідти виберусь».
Я думала, що мушу залишити цей острів.
У підлітковому віці я була трохи пацанкою.
Я займалась гімнастикою і була крихітною.
Я пізно розквітла.
Я мала бугор на грудях,
і я довго готувалась, щоб сказати мамі, що я вмираю від раку.
Я думала, це рак, і хотіла заштовхати це назад.
А вона лише засміялась: «Ти перетворюєшся на жінку».
А далі все було швидко: бум, бум, бум. І це було просто божевілля.
Так і почалось.
І ось ми тут.
Більше, ніж два бугри.
Боже мій.
Коли я мандрувала світом, я надсилала сюди
все, що було мені важливе. Я знала, що колись буду тут.
Але я не думала, що це буде так скоро, бо зараз я оточена своїми речами.
Я зберігала щоденники з дитинства і з усіх подій мого життя.
Це тонни блокнотів. Моє життя - це жовті блокноти.
Я все записую, щоб точно не забути.
Тож я записувала, думаючи,
що це буде доказом, якщо зі мною щось станеться.
Іноді я записувала свої почуття, не думаючи,
що хтось це побачить.
Оскільки ви дали нам ваші щоденники,
чи ви відкриті для того, щоб прочитати їх у цьому фільмі?
Що ви про це думаєте?
Не знаю, чи я хочу їх читати.
Не думаю, що я дивитимусь цей фільм.
Маю на увазі, і люблю робити речі просто заради досвіду.
Я хочу жити далі.
Ви отримаєте більш повну картину, якщо їх читатиме хтось інший,
тому що я можу не захотіти читати це або те,
тож ви можете… у вас є мій дозвіл.
Читати це дуже важко,
бо ти знову проходиш через ці події, як уперше.
Це… Це боляче.
«Я рада, що маю цей щоденник.
Це повинно допомогти.
Можливо, потім я напишу книжку.
Я люблю слова.
Вони уносять мене подалі від цієї абсурдної ситуації.
Іди за мною. Я прокладаю шлях.
Слово відкривається, коли я пишу.
У школі я завжди писала історії про батьків, які покидають своїх дітей.
Мабуть, мені було дуже боляче.
Життя продовжує зі мною жартувати.
Я шукаю спосіб бути поміченою серед нісенітниць.
Я знаю, що кожен створює власний рівень драми у своєму житті.
Деякі більше за інших.
Гадаю, можна сказати, що я дуже творча або дуже драматична.
Хто знає?
Цьом. Памела».
Із самого початку мене притягували різні типи поганих хлопців.
Один із моїх перших хлопців
любив мене переслідувати, зганяти з дороги.
Побачивши мене, спробувати збити.
Він викидав мене з автівки,
на ходу, і я робила сальто в канаву.
Тож… усе це робилося звичним.
Закінчивши школу, я хотіла подивитись, що є у Ванкувері.
Коли ростеш на острові, ти дуже боїшся великої землі.
Мама казала: «Не їдь у Ванкувер. У Техасі стріляли».
Я кажу: «Це доволі далеко від Ванкувера».
Вона казала: «Усе пов'язане. Не їдь на материк!»
Я пішла на пором, дісталась туди і декого зустріла.
Я до нього переїхала,
а в нього була інтрижка з кимось.
Якщо ти бачиш, що твій хлопець миє пеніс у раковині, у нього інтрижка.
І я записала: «Він миє пеніс у раковині. Підозріло».
Зараз це кумедно. Тоді я була нажахана.
ОСТРІВ ҐРАНВІЛЛ
Моя подруга мала друзів, які були представниками пива Labatt
і в них були квитки на футбол.
«Бі Сі Лайонс», канадський футбол.
Я не хотіла йти.
Я не цікавилась футболом, але вона хотіла піти.
Отже, ми пішли на стадіон, і ми всі були у футболках пива Labatt.
Оператори мене вихопили і вивели відео на екран.
Пам'ятаю, я побачила і сказала: «Боже, це я». Я не могла повірити.
Друг, який працював на Labatt, сказав: «Встань, покажи футболку».
Я встала, і вони деякий час крутили мене на великому екрані.
Тоді мене спустили на поле і попросили тягнути жереб.
Тож мені довелось витягнути номер із чаші.
Пам'ятаю, я дивилась угору і думала:
«Це ніби мільйон гумок-олівців на трибунах». Це було приголомшливо і…
Мене називали «Дівчина з блакитної зони».
І Labatt зі мною зв'язалися щодо зйомок реклами для них.
І постера.
Це було у вечірній рекламі футболу, а потім усюди.
Доволі скоро після цього мені подзвонили по телефону.
«Це Мерілін Ґрабовські з «Плейбоя», ми хочемо вас на обкладинці».
Я була така…
«Плейбой»
І вона каже: «Ми всюди шукали дівчину
для обкладинки «Жовтень '89», і ми думаємо, це маєте бути ви».
Я кажу: «Думаєте, це маю бути я? То це насправді чи ні?»
Вона каже: «Це насправді, гарантовано».
І вони хотіли, щоб я полетіла в ЛА, але я ще ніколи не подорожувала літаком.
Тож я мала проблеми в аеропорті.
Вони питають: «Чому ви в ЛА?» А я: «Позую для «Плейбоя».
Я показую їм лист, який отримала від Гефнера, і вони такі:
«Ви не можете працювати в США».
І я питаю: «Що?»
Я перевдягнулась у вбиральні і пішла
до інших авіаліній.
Я пішла туди, а там та сама жінка. Типу: «Гарна спроба».
Я подумала: «О боже».
Єдиний спосіб доїхати туди - це автобус «Ґрейгаунд».
Іноді тебе перевіряють на кордоні, а іноді ні.
Я дуже через це нервувалась.
Але перевірили лише людей переді мною і за мною.
Я дісталась Америки, Сіеттла.
Наступного ранку я сіла на літак і опинилась у ЛА.
1989 ЛОС-АНДЖЕЛЕС
«Прибуття.
Зійшла з літака, велике місто ЛА.
Я іду до хлопця з табличкою з кроликом.
Дуже стримано».
Це був день гей-прайду.
Я подзвонила мамі і сказала:
«Геї існують, вони ходять у наручниках і рожевих шортах».
Вона каже: «Ти приїхала».
«Я виходжу з лімузина, з переднього сидіння, звісно.
Я гаряче дякую хлопцю за те, що дозволив там сісти.
Позаду немає з ким говорити».
Лімузин зупиняється біля фонтану, і тебе впускають.
Особняк «Плейбоя» - це, по суті, замок.
«Вибігає Мерілін…
…дивиться на мене згори вниз.
Я упевнена, що вона скаже: «Їдь додому».
Я жахлива.
Але вона каже, що вони такі раді, що я тут.
Я здивована й розгублена.
П'ятиметрові постери оголених жінок по всіх залах».
Це був світ сексу, наркотиків, рок-н-ролу й підпільного мистецтва.
Я подумала, що знаю, хто ця людина.
Це Тоні Кертіс? Чи це Скотт Байо? Шон Пенн?
Гарні жінки в шовкових сукнях, Монік Сен-П'єр із коротким волоссям,
схожа на Мішель Пфайфер.
«Дівчина в халаті пробігає повз, хихоче.
Тоді виходить інша і наздоганяє її з келихом шампанського.
Ого, як вишукано.
Я почуваюсь дуже посередньою».
А я у вибілених джинсах і футболці «Нірвана»,
і я була одержима шкарпетками з кульками позаду.
«Схоже, їм доведеться пофарбувати моє волосся».
Я купила освітлювач для волосся й щедро обробила ним усю голову,
бо хотіла світлі пасма,
і моє волосся набуло кольору папки для паперів.
Це не був гарний колір.
Це перше, що зі мною зробили у «Плейбої».
Обернули моє волосся фольгою, щоб воно набуло природного кольору.
«Це найсвітліший колір, у який я фарбувалась, але я вдячна.
Я почуваюся благословенною і зніяковілою.
Що я тут роблю?»
У юності я була хворобливо сором'язливою.
Ненавиділа своє тіло.
Я бачила журнали «Плейбой», мій тато їх мав.
Вони були за коміксами.
але я їх бачила і думала: «Які гарні жінки.
Чому я не виглядаю так?
Я завжди вважала дівчат і хлопців у школі гарними,
але себе такою не вважала.
Через усе, що я пережила дитиною,
я так сильно соромилась свого тіла, соромилася всього, що зі мною сталося.
«Нам із моєю подругою було 12-13.
Вона була закохана в хлопця, старшого за нас.
Ми пішли до моєї подруги.
Вона піднялась нагору з тим хлопцем.
Я почала грати в нарди з її другом унизу, чекаючи на неї.
Ми деякий час грали, доки він не сказав: «Мені потрібен масаж».
Йому було 25, мені було 12.
Він мене зґвалтував.
Я відчувала, що це моя провина.
Мама завжди плакала через мого тата.
Я не могла ще більше її засмучувати.
Я не сказала їй чи комусь іншому.
Я хотіла це забути.
Але мені здавалось, що це витатуюване в мене на лобі.
Ніби в мене на лобі було написано, що я «займалась сексом»,
коли я не хотіла, щоб хтось знав.
Ці випадки були моїм першим сексуальним досвідом, тож…
було багато ніяковості.
Я зробилась дуже сором'язною.
Зробилась надзвичайно несміливою.
Але на першій фотосесії для «Плейбоя»
я просто сказала: «Чому ця соромливість так мене паралізує?
Мене так нудить моє минуле, що я почуваюсь невпевненою в собі».
Це як в'язниця. Я мушу з неї вирватися.
Після першого ж знімка я відчула, ніби я стрибаю з моста вниз
і падаю в… Просто клац!
Тоді я вперше відчула, ніби я звідкись вирвалась.
«Фотосесія.
Сором'язлива спочатку, до кінця тижня я вже ледь не вибігала на вулицю голою.
На бік. Я правильно це роблю?
У своїй голові я могла бачити себе з перспективи камери.
А побачивши, починала веселитись».
Я була у фонтані, піднімала бризки, фотосесія передбачала трохи наготи.
Я відчувала шовк, торкалася його, і в мене йшли мурахи.
І я подумала: «Ось, де народжується дика жінка».
Я відчула, що це ніби портал в інший світ.
Я хотіла взяти силу моєї сексуальності,
повернути свою силу, і я робила це завзято.
«ПЛЕЙБОЙ»
«Я стрибала, перекочувалась,
вставляла пальці до рота, а моє волосся зробилось моєю опорою.
Зрештою, воно було моїм єдиним одягом.
І взуття.
Якщо я була у взутті, я не почувалась голою».
Мене ніби осяяло, і я зрозуміла, що це те, що я можу робити,
те, що я вмію робити добре.
Ні, не бути гарною, а гарно позувати.
На розвороті і вкладиші «Плейбоя» я ніби граю роль.
Я веселилась під час зйомок.
Грати роль. Що ти зробила б, якби була в цій ситуації?
Але ти і є в цій ситуації.
І я провела в ЛА кілька тижнів.
Я думала, гаразд, я знялась у «Плейбої».
Я їду додому.
Але наступного дня я обідала з Мерілін Ґрабовські.
Гефнер хотів, щоб я була їхньою моделлю.
А я…
Я просто не могла… Це важко було сприйняти.
Вона сказала: «Залишайся в ЛА. Тут у тебе буде кар'єра».
Чи я про це подумаю?
Я дзвоню мамі, а вона каже: «Зроби це».
Я сказала їй жити своїм життям. Бути вільною.
Я знялась би в «Плейбої», якби мене обрали.
БЕРВЕРЛІ-ГІЛЛЗ
ГОЛЛІВУД
«Дорогий щоденнику, я забралась у глушину.
Я маю їхати трьома шосе, щоб потрапити до Голлівуду.
Ціна, яку платиш за чисте повітря.
Я люблю тут їздити.
Здається, усі знають, куди їдуть, і хочуть доїхати якнайшвидше.
Навіть бабусі їздять 130.
Кілометрів на годину.
Сьогодні я купила песика, Стара.
Я так сильно його любитиму.
Я переїхала у маленьку квартиру. Я маю одну тарілку, виделку і ложку.
Жодних меблів, нічого.
Я просто там сіла і подумала: «Гаразд, ось і все».
Я не мала шансів тут опинитись.
Я родом із дуже ізольованого містечка, і мій батько - алкоголік.
Я жила у вигаданому світі.
Я не звинувачую батьків у моєму вихованні.
Я вдячна, бо отримала багато хороших якостей разом із поганими.
Я вижила.
Цьом. Памела».
Ну, вона була… Не думаю, що нам потрібна більша.
Ні, це насправді добра. Добрий розмір.
Ці точно не веганські.
Де всі твої гарні тісні сукні?
Нікому не потрібно бачити моє тіло.
Можна бачити скрізь тканину.
Силует значно тонший за саме тіло.
Моя мама завжди говорила про красу, волосся, макіяж.
Вона вчила мене фарбувати волосся засобами з аптеки.
Це десь у двох хвилинах.
У Ледісміті все в двох хвилинах, навіть із корками.
П'ять доларів за коробку. Я роблю це за 20 хвилин.
Скандинавський блонд, ось він.
Блонд, цицьки й пластикове взуття,
а під усім цим я справжня.
Я ніколи ще не сидів напроти респондентки і не питав:
«Ми можемо поговорити про ваші груди?»
Що це за одни? Хто вони? Ці штуки, які я просто супроводжую?
Насправді кар'єра була в цицьок, а я їх супроводжувала.
Хочете їх побачити? Ні, я жартую.
Ви не хочете бачити їх зараз. Вони у поганій формі. Е-е…
- Де я зробила собі груди? - Так.
Боже, це особисте запитання, але я дозволю вам… Поговоримо про це.
Я не вміла брехати чи щось приховувати.
Коли люди запитували, чи я робила операцію, я відповідала.
І це просто запустило весь процес.
- Ви не були обділені природою, чи не так? - Ні.
Знаєте, у спортзалі в особняку «Плейбоя»
я дивилась на жінок і думала: «Боже, поглянь на ці тіла.
Це просто неймовірно».
Пригадую, я була з Кімберлі Гефнер, дружиною Гефнера.
Вона каже: «Вони всі робили операцію».
А я кажу: «Справді? Де записатись?»
Ось і все.
Рішення за хвилину. Я не сильно задумувалась над ними.
Не знаю, чому люди так цікавилися,
мої цицьки не були сенсаційними.
Але я була доволі наївною.
І, гадаю, на той час казати правду було сміливо.
На запитання я казала: «Так!»
Ви робили операцію?
- Так. Це імплантати, Леррі. - О, серйозно?
- Імплантати чи ні? - Так, імплантати.
Це засмучувало, бо я думала: «Боже, насправді?
Ми знову про це говоримо?»
Але ти пристосовуєшся.
Так.
У вас дуже гарні… прикраси.
Дякую.
Так багато було написано…
- Вона на мене дивиться… - Ці ваші руки.
Типу: «Так багато було написано».
Ким ви хотіли б бути і чому?
Я могла б бути вами.
І чому це? Мені цікаво.
Щоб мучити вас. Питати про імплантати.
Це спрацювало б.
Не збагну, чому це так цікаво.
Гадаю, ставити жінкам такі запитання недоречно.
Повинна бути певна лінія, за яку не можна переходити.
Я завжди сподівалась, що з'явиться можливість робити щось,
що цікавило б людей більше за це.
Знаєте, більше за моє тіло.
Я переїхала сюди через «Плейбой», тож усі мої знайомства
відбувались завдяки моїй роботі в «Плейбої».
То хтозна? Можливо, одного дня я буду акторкою.
«21 травня 1991 року.
Тепер я створюю план моєї кар'єри акторки.
Я довго трималась позаду.
Прийшов мій час засяяти,
і не як секс-символ, а як акторка».
«Плейбой» тоді був, наче мій агент.
Люди дзвонили їм з пропозиціями для мене.
Мене спитали: «Підеш на проби для «Рятувальників Малібу»?
Це була каліфорнійська мрія.
Я пишалась тим, що я зірка «Рятувальників Малібу»,
серіалу про чоловіків і жінок, яких називають рятувальниками.
Мене завжди намагались записати на проби в Марині-дель-Рей,
яка здавалась екзотичною і далекою.
Я казала: «Це далеко, я не поїду». Я просто це ігнорувала.
Ми зі Сьюзі знали, це - потрібна дівчина. І вона 11 разів нам відмовляла.
Ми наполягали на пробах, кажучи: «Народ, ви маєте побачити одну дівчину».
Вони питають: «Ви Памела? Та невловима знаменитість?»
Я кажу: «Так».
У неї було стільки енергії
і стільки індивідуальності.
Те, що потрібно.
РЯТУВАЛЬНИКИ МАЛІБУ
Ось так і народилась Сі Джей.
І мотор!
Це була моя перша акторська робота.
Не назву її хорошою. Я не знала, що роблю.
О боже, Мітчу, мені шкода. Я здивована, що ти тут.
Не так здивована, як я.
Як справи, Сі Джей?
Як Леррі?
Зараз ти повернешся у річку.
Замітки режисера казали: «Удавай, ніби це насправді. Мотор!»
Тримайся!
Коли щось не виходило, вони знімали чайок.
Підходив чоловік із крекером у рогатці
і він вистрелював крекером у повітря.
Налякайте птахів. Налякайте їх.
Ми веселились. Не могли повірити, що працюємо.
Ми щодня були на пляжі, і нам платили.
Ми не розуміли, що серіал набуває шаленої популярності.
Коли йдеться про глядачів, є один серіал, що поза конкуренцією.
Це найпопулярніший серіал в усьому світі.
Його показували навіть у Китаї.
«Рятувальники Малібу» дублюють китайською, хоча переклад не дуже й потрібний.
Цей серіал можна було дивитись без звуку.
Сюжет там був не дуже важливий.
І коли йшлось про насолоду для очей, найсолодшою була Памела Андерсон.
Вона перетворила уповільнений біг на мистецтво.
Уповільненому бігу дуже важко… навчитися.
Вона випромінювала магнетизм.
Ми зрозуміли, що в Памелі було щось інше.
Памело!
Поїздка до Європи з метою реклами «Рятувальників» була божевіллям.
Люди валились назад, падали з ескалаторів.
Я обернулась і подумала: «Хто це?»
Я її бачив! Вона навіть гарніша, ніж по телевізору!
Моєю першою гостею стала суперзірка «Рятувальників Малібу».
Вітайте Памелу Андерсон.
Памела Андерсон.
Одна з найвідоміших зірок у світі.
Прекрасна Памела Андерсон.
Привіт, мамо. Було приємно поговорити з тобою вранці.
Сподіваюсь, цей рік буде чудовим для нашої сім'ї.
Можливо, скоро я зможу придбати будинок.
Це моя мрія.
Я буду дуже важко працювати, щоб її здійснити.
Ого!
Швидше, любий!
ДЕН ГЕЙГЕРСТ ЧОЛОВІК ПАМЕЛИ
Я завжди володіла цим маєтком, і я закинула його на 25 років.
Тому він зогнив і занепав.
Але я знала, що повернуся додому, коли батьки постаріють, щоб їх доглядати.
Почався ковід, і я сказала: «Я залишаюсь».
Тоді я знудилась і подумала: «Я маю це побудувати».
Приїхали підрядники, і я подумала: «Він милий».
Прокляття.
Я побралася у Святвечір.
Він хороший канадський хлопець. Він нормальний.
Я відчула, що мені потрібно це спробувати.
Так.
Не знаю.
Знову ж таки, іноді я не знаю, жива я чи мертва.
Але, можливо, я просто повинна були бути вдома в цей час.
Як лосось, що повернувся додому померти.
Ні, я жартую!
Жахливо.
Тисяча дев'ятсот дев'яностий.
Що?
О боже, як цікаво це читати.
Я робила торт на 33-й день народження Маріо.
Це було дуже давно.
«Восьме січня 1990 року.
Я сумую за Маріо Ваном П.
Я хочу бути коханою однією людиною,
і я хочу балувати цю людину надміру.
Гадаю, я хочу, щоб це був Маріо.
Я прокинулась у Маріо, пішла додому, потім до Скотта.
Вибачте, це дивно.
Навіщо я це записувала?
Отак робиш документальний фільм і з'ясовуєш, якою хвойдою ти була.
Я також зустрічалася з іншими акторами, але недовго.
З ким іще я зустрічалась, коли потрапила туди?
Що ж… Ну, Скотт Байо.
О, можливо, я куплю «Хендай».
У тата Скотта, за 5000 доларів.
Я їздила на «Мерседесі» Скотта,
а він казав, що я варта не «Мерседеса» а чогось на кшталт «Хендая».
Він не був зі мною люб'язним.
- Дін Кейн? - О господи.
Так, але, гадаю, не варто згадувати всіх.
Ерік Ніс?
Боже. Так, я з ним зустрічалась. Не пам'ятаю, чому це закінчилось.
Але зараз ви по вуха закохані у француза. Mon dieu!
- Як звати цього француза? - Девід Шарве.
- О, Шарве? - Девід Шарве.
Це те, що вам треба.
- Любов вашого життя. - Так, любов мого життя.
«18 грудня 1992 року.
Девід більше не спить зі мною в одній кімнаті.
Я знаю, це кінець нас.
Я ніколи не вийду заміж. Тепер я це знаю.
Мабуть, у старості я житиму і помру разом із батьками.
Принаймні у мене є Стар.
Нарешті ми на зйомках «Рятувальників Малібу».
Цей відпочинок від серіалу був великою пригодою,
але я люблю зйомки на пляжі й в океані.
Це я.
Абсолютна Памела».
Я була прототипом Сі Джей Паркер.
Цієї маленької романтичної гіпі.
Мітчу, я закохана.
О ні, Сі Джей. Не знову. Ти щойно з ним познайомилась.
Не знаю. Він пробуджує в мені ще незвідані почуття.
Ти кажеш це щоразу.
Цього разу інакше.
Я зустріла Келлі на знімальному майданчику.
Він був моїм великим коханням.
Він був такий милий і добрий до мене.
О, це Келлі.
Коли мав волосся.
Він гарний.
Він однозначно гарний.
Я весь час зустрічалась із Келлі. Ми були разом між стосунками
з іншими партнерами але це не була тільки я.
Я хочу подякувати моїм дівчатам і моїм…
Моїй дівчині і моїм друзям.
Він однозначно був серцеїд.
Вільна душа. Схопити його було неможливо.
Але ти не володієш людьми.
Ніхто ніким не володіє, і ти дозволяєш їм бути тими, ким вони є.
Іноді вони кращі… не з тобою.
«Я краще кохала б мить, ніж жила нікчемним життям.
Я люблю бути закоханою і вразливою, люблю віддавати.
Це єдиний спосіб жити життя.
Бути вразливою.
Я люблю жити романтичним життям щодня.
Сильвестр Сталлоне пропонував мені
квартиру і «Порш», щоб бути його №1.
Я така: «Тобто є ще №2? Ага»
А він каже «Це найкраща пропозиція. Ти в Голлівуді».
Я хотіла бути справді закоханою. Я не хотіла нічого меншого.
1994 ЛОС-АНДЖЕЛЕС
Скажи «привіт»!
Я була частковою власницею клубу «Прихисток».
Це була Новорічна ніч, і я була з моєю подругою Мелані.
- Мелані! - Привіт!
І там був Томмі.
Томмі Лі з «Мотлі Крю».
Рокер Томмі Лі.
Ударник «Мотлі Крю» з іміджем поганця.
Я пригостила всіх голдшлягером.
А Томмі подумав, що тільки його, тож він підійшов,
сів поруч зі мною і облизав мою щоку.
Я облизала щоку Мелані, і так по колу.
Після тієї ночі телефон дзвонив без упину.
Він залишав повідомлення:
«У моєї Болоньї є ім'я, це В-Е-Л-И-К-А».
Я йому не відповідала.
Я в той час була така зайнята, я весь день знімалась.
Для «Рятувальників Малібу» і «Плейбоя».
Якось я вже виходила,
коли задзвонив телефон, і я подумала, це може бути мій агент.
Я кажу: «Алло?» Я така: «Томмі?»
Він здавався сумним. Він каже: «Привіт».
Я кажу: «Вибач, я тебе ігнорувала, але я дуже зайнята. Я їду в Канкун».
Він питає: «Без мене?» Я кажу: «Ти не їдеш у Мексику.
Я їду, у мене фотосесія». А він: «Побачимось там».
Я така: «Ні, тобі не можна». Він каже: «Я тебе там знайду».
Я подумала: «Лайно».
Приїхавши, я всіх попередила,
щоб не впускали до готелю чоловіка з татуюваннями.
Що ж, ми в Канкуні.
Неймовірно, чорт забирай.
ЛЮТИЙ 1995
Ось, куди ми підемо сьогодні ввечері. «Ля Бум». Це десь там.
І Томмі писав мені повідомлення. «Я зараз у Канкуні, це мій готель.
Я тут із приятелями. Я ходжу по готелях, шукаючи тебе».
Я нервувалась і нарешті сказала: «Що може піти не так?»
Я сказала: «Завтра ми їдемо. Проведемо один вечір із цими хлопцями».
Ці слова. «Що може піти не так?»
Отже, ми пішли в «Ля Бум».
Це наче супертехно.
Вони зайшли, я іду до них. Я питаю подругу: «І хто Томмі?»
Вони всі були в майках, ланцюгах, джинсах.
Усі були однакові.
І моя подруга Алексіс сказала: «Он той».
Ми пили шампанське, і ми додали в моє екстазі,
яке я пробувала вперше.
Мої зіниці були ось такі великі.
У мене були світлі очі. Я думала, це круто.
Усе інше було великою плямою.
Великою щасливою плямою.
Ми почувались непереможними.
Пізніше тієї ночі він на мене подивився і сказав:
«Хочеш одружитись?» А я відповіла: «Так, хочу».
Він каже: «Ти почувалась так раніше?» Я відповідаю: «Ні, ніколи».
А він: «Добре». Бере в друга каблучку-череп,
надягає її на мій палець, і ось і все.
Потім ми кілька годин планували весілля.
«Ми з Томмі не могли не бути разом.
Я думала: «Чому б і ні? Чиста сторінка.
Це буде пригода.
І відтоді це була фантазія, моя фантазія».
- Гей, кохана. - Привіт, любий.
Люди зустрічаються два роки і кажуть:
«Думаю, я вже готова одружитись».
Усі змінюються щодня.
Тому потрібно бути дуже сміливою.
Ого! Сьогодні ми одружуємось.
- Я знаю. - Що ти про це думаєш?
Дивовижно!
Так.
Отже, провівши разом кілька днів у Канкуні, ми одружились.
Привіт, красуне.
Люди, які були з нами в «Ля Бум», були нашим весільним почетом.
Моєю подружкою була дівчина, яку ми зустріли в клубі тієї ночі.
Ми лежали в шезлонгах, сьорбаючи чи-чи.
Я одружилась у бікіні, а Томмі - у шортах.
Я найщасливіша дівчина на планеті.
Мій прекрасний чоловік.
Ням, ням, ням.
У чому проблема?
Не хочу бути скнарою, але потрібно взяти горілку,
бо одна з цих коштує 8 доларів.
Котра година?
Зараз чверть по третій.
Ми випили дві пляшки шампанського.
- Отже, у нас вийшла вся горілка? - Крихітка Коронітас.
- Коронітас. - Коронітас!
Я його питаю: «Яке наше прізвище?»
Він каже: «Лі». Я кажу: «Я думала, Лі Джонс, чи щось таке».
Він каже: «Ні, це хтось інший».
Пупсику!
Я зняла твою дупку.
Привіт, красуне.
Томмі відрізнявся тим, що не мав секретів, не обманював,
не грав в ігри.
Це було абсолютно щире, вибухове кохання.
Ням, ням, ням.
Це моя крихітка.
Погляньте на ці пальці.
Усі в піску.
Ні, ні, ні. Залиш.
Ні, залиш так.
Поцілуй мене.
Бувай, Канкуне.
Але я тоді зустрічалась із Келлі Слейтером,
і я мала їхати до нього у Флориду знайомитись із його батьками.
Я дзвоню і кажу, що я заміжня. Він: «Що?»
Це було жахливо.
А тоді на літаку назад до ЛА, пам'ятаю, я спитала Томмі:
«Ти їси яйця?»
Ми геть не знали одне одного.
І це було одне з найшаленіших, найпрекрасніших кохань у світі.
Коли ми приземлились, було стільки папараці.
Це було божевілля.
Усі були шоковані.
Памела і Томмі одружуються, провівши разом лише чотири дні.
Чотириденне залицяння на пляжах Канкуна.
Зараз Томмі і Памела не могли б бути щасливішими.
Вони занурені в блаженство молодят.
Дехто каже, що шлюб із Памелою Андерсон
матиме заспокійливий вплив на дику вдачу характер Томмі Лі.
- Скоро. Ми хочемо дітей. - Так.
Сьогодні ми з'їжджаємося.
Чиї ви?
Прокидайся, сонько.
Я все записую.
Моя спальня.
Тимчасові портьєри запнуті через сталкераці.
Тоді ми все фільмували.
У нас завжди були ці камери.
Заправляєш плівку, виймаєш плівку, підписуєш, вставляєш іншу, підписуєш.
Я рада, що записала всі ці миті.
Час зробити мене вагітною.
Я знаю.
Я намагаюсь.
ТРАВЕНЬ 1995 КАННСЬКИЙ КІНОФЕСТИВАЛЬ
Це був мій перший раз у Каннах.
Ми поїхали оголосити, що зніматимемо «Колючий дріт».
Роль у цій стрічці була моєю єдиною справжньою роллю.
Зазвичай на тутешніх прес-конференціях
кінокритики ставлять запитання щодо створення фільму.
З Памелою все було не так.
Ви намагаєтесь завагітніти? Скількох дітей ви хочете?
Скількох ми хочемо, любий? Двох або трьох.
- Двох або трьох. - Двох.
Двох. Так, але ми над цим працюємо.
Навколо «Колючого дроту» ще до початку зйомок була метушня.
Але після Каннського кінофестивалю
усе змінили, бо подумали, що це буде щось грандіозне.
Замінили режисерів і сценаристів. Я навіть не знаю, про що ця стрічка.
Гадки не маю.
- Камера. - Камера.
І мотор.
Мені варто зараз же знести тобі голову.
У мене був металевий голос.
Я намагалась говорити дуже низько.
Не називай мене крихіткою.
Я думала: «Боже, це звучить жахливо».
Я завжди знімалась. «Рятувальники Малібу» вдень,
«Колючий дріт» вночі й по вихідних.
Як справи?
Під час зйомок «Колючого дроту» ми дізналися, що я вагітна.
Ми з Томмі робили дитячу кімнату.
Ми були такі раді.
Як мило!
У нас ніколи не було дитини. Побачимо, як це змінить моє життя
і поглинатиме мій час.
Усі були такі: «Ми знаємо, ти вагітна.
І все ж ти маєш боксувати в цьому корсеті і працювати 18 годин на добу».
Це бізнес, ти маєш це робити. Я сказала: «Я це зможу».
Ось вони, важко працюють.
Я щаслива, що знімаюся у фільмі. Я хотіла б робити більше проєктів.
«Я так радію своїй кар'єрі.
Зараз я хочу її сильніше.
Я буду найкращою акторкою, якою можу бути.
Я не здамся».
Це справді нелегка, вибаглива роль, і твої зусилля мають межі.
Твоє тіло має межі.
Часом на майданчику я почувалася зле.
Вона жахливо виглядала.
Вона була бліда, і її сильно трусило.
Я потрапила до лікарні, і мені сказали, що в мене викидень.
Пам'ятаю, Томмі спав на лікарняному ліжку зі мною.
Ми були абсолютно спустошені, адже ми справді хотіли створити сім'ю.
АНДЕРСОН І ЛІ ВТРАТИЛИ СВОЮ ДИТИНУ
Коли ми залишали лікарню.
нас переслідували папараці, і ми були трохи не в собі.
Томмі намагався уникнути папараці.
Почав виляти, типу: «Ми нікуди не доїдемо».
Я кажу: «Прошу, зупинися». А тоді: «До біса це».
І я з усієї сили відкриваю двері, які вдаряють о двері водія папараці.
Мене перемкнуло.
Ми застрибнули на автівку, Томмі висунув чобіт у лобове вікно.
Це було божевілля.
Ми ніби всім казали: «Тримайтеся від нас подалі».
Я була дуже засмучена і повернулася до роботи.
Це було найважче -
повернутися в стрічку, у старе русло.
Були плітки, що ви вживаєте наркотики…
Це був викидень.
«Колючий дріт» не мав успіху.
Він не мав.
Отже, у багатьох сенсах, це ваша перша невдача.
Це були не ті касові збори, які всі уявляили.
Але після викидня я майже не думала про «Колючий дріт».
«Я така пригнічена.
Я просто робила все машинально, щоб заглушити біль.
Я так і не змогла впоратись із горем втрати першої дитини.
Я спустошена».
- Ось, чому… - Що це?
Гелловінська вечірка? Це ще до Ділана. 37-й день народження Томмі.
Ні, ти не…
- Це має бути в іншому наборі? - Так.
Повинно бути три. Тоді було три.
- Колись було три. - Ось так.
- Добре, натиснемо «Програвати». - Так, мабуть.
БРЕНДОН ЛІ, ДІЛАН ЛІ СИНИ ПАМЕЛИ
Веселого Різдва.
Ми в готелі «Мейнсборо», де ми живемо й веселимося.
Двоповерховий!
ГРУДЕНЬ 1995
Я так часто це п'ю.
Я щойно заплатив, і це…
Ми дізнаємося все про пиво. Ось, що я п'ю.
- Ну, це добре. - Вода!
ІМ'Я: ПАМЕЛА ЛІ
Зніми мене вагітною. Мій живіт.
Випни його.
Ми знову завагітніли.
Я була така щаслива.
Схоже, моя дружина чудово проводить час.
Сьогодні поганий день. Мене нудить.
В усі інші дні я почуваюся до біса добре.
Я знімаю Памелу в ці дні.
Якщо мамуся не вип'є чаю, вона на мене кричатиме.
Ти п'єш, тож я вже сердита.
Я його поцілувала.
- Не знаю, що сталося. - Поцілуй мене.
«Томмі.
Він - це любов, секс і рок-н-рол,
він милий,
а ще талановитий і романтичний,
і жахливий пияк».
Коронуй мене.
«Ми необачні й сповнені надії,
і це наш унікальний шлях - жити так, як нам підходить.
21 ГРУДНЯ 1995
Риба з картоплею фрі й оцтом.
- А з цими що робити? - Накрий ними свої груди.
Ого, крихітко!
Розміром десь із мої соски.
Я тебе кохаю.
А я кохаю тебе.
Як сильно?
Так.
Бувай.
Вимикай поступово.
Натисни… Ні.
Тисни великим пальцем.
Ось, що ти зі мною зробив.
«20 березня 1996 року.
Цікаво, яким буде наше життя.
Не дочекаюся, коли гратиму з малюком».
- Тато вже п'є пиво. - Тато вже п'є.
Так, бо тато до біса схвильований зараз.
Це я!
Там Брендон. Я бачу свій пуп он там.
«Я відчуваю рухи Брендона.
Це неймовірно.
У мене всередині маленька людина, яка від мене залежить.
Я так сильно його люблю.
Я буду найкращою матір'ю у світі».
Усі ці чуваки-папараці там.
Вони задовбали.
Іди зафільмуй папараці, які оточували наш дім.
Звисали з дерев, чекаючи на народження малюка.
Це божевілля.
Це було жахливо.
Хтсоь стане татусем через пару днів.
Сьогодні у нас буде Брендон!
Перше червня.
«Я до смерті хвилююся.
Він народжується, люба?
Я не знаю.
«Найнеймовірніший досвід мого життя ось-ось почнеться у нашому домі,
у нашій спальні.
Народження нашої прекрасної дитини, Брендона Томаса Лі».
ЧЕРВЕНЬ 1996
5 ЧЕРВНЯ 1996
Привіт, мамусю.
Привіт, любий.
Вітаю тебе.
Любий, ми зробили бурито.
Сімнадцять годин природних пологів.
Привіт, Брендоне.
Привіт-привіт.
Це татусь і мамуся.
Він грає з татком.
Любий, ти татко.
Тепер це геть нове життя.
Він народився о 3:05.
Гадаю, о 3:02.
Буо дуже пізно. Це все, що я знаю.
Це був такий щасливий час у моєму житті.
Але ми не розуміли, що все ось-ось зміниться.
Добре, скажіть «бувай», народ.
Бувай.
Ми поступово це закінчуємо.
Ставок із карпами.
У нас удома йшло будівництво.
А в гаражі ми мали сейф розміром із холодильник.
Сейф зі зброєю. Він був за стіною з килимом.
Томмі тримав там зброю, я - бікіні, у якому вийшла заміж,
а ще там були корки від кожної пляшки шампанського.
Та інші банальні речі.
Привіт, ваше офігенносте.
Одного дня ми були вдома,
і Томмі пішов щось дістати із сейфа.
Він підходить і каже: «Це жарт, так? Куди ти поставив сейф?»
І дивиться на мого асистента, Джона Робертса.
Джон такий: «Що, ти схиблений? Я і гадки не маю».
Ми туди пішли, а сейфа немає.
Я розгубилась і подзвонила 911.
Ми подали заяву до поліції.
Але нічого не сталося.
Ми не знали, що його вкрали,
тому що у нас вдома вже деякий час ішло будівництво.
Його могли вкрасти якраз за ці півроку,
тож ми й гадки не мали, що сейф пропав.
Ми не знали, що щось із його вмісту
завдасть нам такої шкоди.
Крихітко, я тебе записую.
Але одного дня ми дещо отримали поштою. Це було обгорнуто в коричневий папір.
Томмі відкрив пакунок.
Це була касета VHS.
Томмі сказав мені йти нагору, а сам її подивився.
Я її не дивилася. Ніколи.
Пізніше він піднявся і сказав: «Це буде клопітно.
Це плівка, на якій ми займаємося сексом.
О боже.
У них були наші домашні відео. Це мить, коли ти думаєш: «От лайно».
Ми щойно одружилися.
Я тебе кохаю, Томмі.
Я тебе кохаю!
Ми весь час були голі й фільмували одне одного у відпустках.
Ми просто дуркували.
Він сигналив своїм пенісом.
Який талант.
Вони знайшли всі відео, де ми були голі, на різних плівках,
і вони їх склеїли разом.
Де татко?
Але ми не знали, хто надіслав касету.
Ось так. Схопила на плівку.
Якщо хтось це дивиться, ідіть в пекло.
Якщо хтось це вкраде, то відправитсься в пекло.
Я це вимкну і відправлю назад власнику.
Брендоне.
Невдовзі після цього…
Алло.
…прийшов лист від Боба Ґуччіоне з «Пентхауза».
Він запропонував її викупити.
Він сказав: «Я дам вам п'ять мільйонів за права на цю прлівку».
Ми сказали: «Пішов ти, поверни плівки».
Це не призначалося для когось іще.
Ми не знали. Ми думали, якщо повернемо плівку, це припиниться.
Ми не знали, як поводитися, бо ніхто інший через таке не проходив.
Так, отже, у нас не було інструкцій,
як, знаєте, повернути все це чи позбутися цього.
Чере пару тижнів Томмі дивився новини, а тоді каже:
«Так, тебе це засмутить».
Він мені сказав, що в «Тавер Рекордз» якась дівчина удає ж себе мене.
Якась порнозірка підписує копії плівки Памели й Томмі.
Ми бачили це на всіх таблоїдах, в усіх газетах.
Плівка вийшла.
ДОРОСЛЕ ВІДЕО! ВАЖКА ВЕРСІЯ
ДОМАШНЄ ВІДЕО ТОММІ ЛІ
Таке вторгнення.
Ми були злі і й засмучені.
ВІДЕО МОЛОДЯТ
Над нами поглумилися.
Якийсь психопат вирішив масово це поширити по всьому світові.
Ви не шкодуєте, що використали особисте життя знаменитостей?
Ні. Маю на увазі, я не відчуваю, ніби ми зробили щось погане.
Памело, можете зупинитись?
Памело, дайте коментар…
Після виходу вкраденої плівки ми були під тиском.
Папараці були всюди.
Це був наш перший вихід після народження Брендона.
Ми пішли до «Вайпер Рум». Мої батьки наглядали за сином.
Ми виходили, і камера була прямо перед моїм обличчям.
- Гей! - Вали звідси!
Гей, Томмі!
Відвали!
Томмі, сідай.
Тоді на нас бризнули перцем.
- Як ви смієте розприскувати перець… - Я не розприскував.
- Наркоманка. - Як ви смієте це робити!
Де ваша дитина о цій годині ночі?
- З моєю матір'ю! - Де ваш малюк?
Де ваш малюк?
З моєю матір'ю! Я тебе вб'ю!
Чортів козел!
Ти на це заслуговуєш, Томмі.. Чортів вилупок!
Ми обидва не знали, як з цим упоратися.
А хто знає, як із цим упоратися?
Але ми мали знайти якийсь вихід, щось зробити.
Ми мали принаймні спробувати поборотися, адже це вкрали з нашого дому.
Люди не повинні мати можливість щось украсти з вашого дому,
а тоді продавати це на очах у всього світу.
У мене і Томмі Лі вкрали плівку.
Тепер ІІҐ незаконно продають цю плівку по всьому світові без нашої згоди.
Ми не отримали жодного пенні і не підписували згоди на продаж.
У якийсь момент Ед Мезрі, юрист в «Ерін Броковіч»,
подзвонив нам і сказав, що візьме цю справу.
І ми погодилися.
Пем і Томмі були жертвами на цій їхній плівці.
Це без сумніву.
Цю плівку експлуатують у всьому світі, і всі на ній заробляють.
Це абсолютно жахливо, особливо в цей період мого життя.
Я відчуваю, що ми до них дістанемось.
Вони за це заплатять, бо це незаконно.
Я хочу чітко обізначити,
що Пем і томмі відмовилися від п'яти мільйонів готівкою
за випуск цієї плівки.
СУД ЧЕРЕЗ ПРОДАЖ ВІДЕО
Я борюся за всіх знаменитостей, у чиє приватне життя вторглися.
І я боротимусь не тільки заради себе і моїх дітей,
але і заради закону, який зробить подібне злочином.
Це була справа про право на приватність.
Це було важливо для встановлення прецеденту.
ЖОВТЕНЬ 1997
Коли почалося надання свідчень, я знову була вагітна.
Я тривожилася, що це вплине на здоров'я малюка.
Я не знала, що мене повністю принизять.
Пам'ятаю, я зайшла у зал. Усі хлопці мали фото оголеної мене.
Юристи сказали: «Ви у «Плейбої», ви не маєте права на приватність».
І це мене трохи шокувало, але…
Мене питали про моє сексуальне життя.
Я все думала,
чому мене допитують про мою сексуальність,
мої вподобання, мої частини тіла
і де мені подобається кохатися, якщо це крадіжка.
Це змусило мене відчути себе такою жахливою жінкою.
Я просто шматок м'яса.
Це не має нічого для мене означати, бо я така шльондра.
Мені не дуже-то співчували.
Усі були такі: «Вона з «Плейбоя», їй це подобається».
Зніматися у журналі було моїм вибором.
«Плейбой» надавав мені сил.
Але в цьому випадку це було насильство.
Не хочу згадувати про щось важке зі свого дитинства,
та коли той хлопець на мене напав, я подумала, що всі знатимуть.
Із вкраденою плівкою було те саме відчуття.
І надання свідчень було таким грубим.
Я на них дивилася і думала: «Чому вони так мене ненавидять?
Чому ці дорослі чоловіки так мене ненавидять?»
Не знаю, скільки днів я свідчила,
але вони хотіли, щоб я приходила ще і ще.
Я просто сказала Томмі: «Я більше цього не витримую».
Це були б роки боротьби.
Хтось боровся б до самої смерті, але я була вагітна.
Я не хотіла зашкодити цим дитині.
У нас із Томмі був викидень. Ми боялися, що це повториться.
Ми не ризикуватимемо життям Ділана, адже це мене розривало.
Це мене абсолютно спустошило.
Але я просто закрила очі й підписала папери.
ПІДПИСАЛИ: ПАМЕЛА АНДЕРСОН ЛІ, ТОММІ ЛІ, ІНТЕРНЕТ ІНТЕРТЕЙМЕНТ ҐРУП
ЛІ ВТРАЧАЮТЬ ПРАВА НА СВОЇ ВІДЕО
Лі відкликали позов проти компанії «ІІҐ», що продає порнографію.
Тепер «ІІҐ» показують відео,
яке швидко поширюється і вже доступно на багатьох вебсайтах.
Це був початок інтернету.
Ми ні про що таке не думали.
Ми й гадки не мали, що це негайно пошириться усім світом.
Це справді було перше вірусне відео.
Ти можеш продати обмежену кількість дисків,
але коли ти викладаєш це в інтернет, меж немає.
Справді? Світ це побачить?
ЗНАМЕНИТОСТІ ЗАЛИШАТЬСЯ ГОЛИМИ В МЕРЕЖІ
Люди підключилися до інтернету,
щоб побачити плівку Андерсон-Лі,
утворивши «затори» на численних сайтах.
- Їхні найінтимніші миті… - …полонили мережу.
- Мільйони переглядів… - Особисте життя тепер на публіці.
Ми нічого на цьому не заробили.
Кажуть, ми про все домовилися.
Я це ненавиджу. Це неправда, ми всіх посилали.
Якщо хтось це дивиться, хто це купує, продає, це просто жалюгідно.
Неможливо оцінити в грошах біль і страждання, які це спричинило.
Приєднуйтеся до натовпу, усі з нас насміхаються…
Насміхаються? Про що ви кажете?
Я шокований.
Томмі Лі і Памела, Памела і Томмі Лі…
Я була в центрі всіх жартів на токшоу.
Неймовірно принизливо.
Це не смішно.
- Це не смішно, для нас це спустошливо. - Ну, дивіться…
- Справді? - Так.
Люди закохуються в один твій бік, і це все.
Секс-плівка і ти завжди складатимете цей образ.
- Я маю це на DVD. - Справді?
Мабуть, це дає чітке зображення.
Це на DVD?
- Це на DVD? - Так.
О, це жалюгідно.
Було відчуття, що це укріпило і цей шаржевий образ теж.
Ти перетворюєшся на карикатуру.
Гадаю, це призвело до погіршення мого образу, хоч би який він був раніше.
Найвідоміша секс-ікона світу.
Знаєш, що моє улюблене?
- Хіба в неї не найгарніша вагіна? - Ця розкішниця…
…образ, який вона радісно екслуатує на ТБ…
Для мене це було інакше, ніж для нього.
Томмі - рок-зірка.
Це додає до його образу божевілля й усього такого.
Але на той час я знала, що моя кар'єра завершена.
- Я люблю казки. - Ви хотіли б бути серйозною акторкою?
- Я і є серйозна акторка. - Тобто…
Я думала про більш серйозну кар'єру.
Але я мусила робити кар'єру зі шматків, які залишилися.
А потім усе розлетілося на друзки.
Щось мені недобре.
Я хочу сформулювати це якнайкраще, тому що це важко.
Іноді я думаю, навіщо про це говорити,
це частина того, що ми робимо і…
Часом добре це проговорити раз чи два. Своїми словами.
Моїми словами.
Я романтизувала минуле.
Тепер, коли ми про це говоримо, я бачу, що деякі речі були попередженням.
Але якби я про це не думала, я вважала б наші стосунки ідеальними.
Томмі приходить кожен день.
Він тут щодня. Він, по суті, переїхав у мій трейлер.
На зйомках «Рятувальників Малібу»
він прокрадався туди, щоб побути з дружиною.
Томмі так ревнував.
Я вважала це милим.
Я думала, що це мило і що і є любов.
О, це так романтично.
«Мій останній сезон серіалу.
Я мала цілувати Девіда Чокачі, але я не казаал Томмі.
Він розлютився.
Він розніс мій трейлер на майанчику.
Проломив шафу кулаком.
Я вибачилася, що не сказала йому.
Збрехала, як він висловився.
І я сказала, що це не повториться».
Він знав, коли прийти. Бо дивився графік зйомок.
Він дивився, у якій вона сцені.
Він мав сценарій і приходив на ті сцени,
які потенційно могли б його роздратувати.
Знімальна група,
коли вони бачили Томмі, змінювала діалог, сцену.
Він завжди був у моєму полі зору, за камерою.
Томмі завжди був там.
Це було занадто, знаєте.
Я працювала, завжди працювала.
І ми мали двох гарних діток, тож я була зайнята ними.
Гадаю, Томмі трохи зачепила післяродова депресія.
Ділане. З Днем святого Валентина.
Ось квіти, які тато подарував мамі.
Однієї жахливої ночі Томмі просто розхитувався на підлозі.
Брендон плакав у манежі, а я тримала Ділана.
Але Томмі казав: «Я хочу мою дружину назад».
Я не знала, що робити. Я просто сказала: «Мені потрібна допомога.
Ти мусиш подорослішати.
Ніколи раніше я з ним так не говорила. Ніколи в житті.
Я його не впізнала. Він ошалів.
А тоді я почала часто дихати, налякана.
Брендон трусився, плакав і тримав мою ногу.
Тож я подзвонила 911, я зняла слухавку.
ТОММІ ЛІ ЗВИНУВАЧЕНИЙ У ДОМАШНЬОМУ НАСИЛЬСТВІ
Лі затримали в домі подружжя в Малібу
і звинуватили у насильстві над дружиною і дітьми.
Він нібито вдарив свою дружину, коли вона тримала немовля пари.
Травми, які виявили на Памелі, були травмами її правої руки,
на якій був зламаний ніготь і з якої ішла кров.
Ми також виявили почервоніння в нижній частині її спини.
Вона відмовилась від лікування.
Рок-музиканта відпустили під заставу мільйон доларів
і заборонили йому телефонувати дружині і наближатися до неї.
Я дуже сумую за моєю родиною,
і мені дуже шкода, що це з нами відбувається.
Я ніколи не бив Памелу.
Схопити жінку і трусити її - це теж не класний вчинок,
але саме це я і зробив.
Навіщо ви це зробили?
Я маю на увазі, що вас розгнівало, що це змусило вас зірватися фізично?
Це великий тиск.
Ми багато через що пройшли: поява секс-плівок, післяродова депресія,
дві нові дитини.
Томмі перейшов на третє місце замість першого.
Я не вмію давати цьому ради.
Складіть це все до купи, і ви отримаєте хлопця, який…
Серйозно, усі суперечка того вечера виникла
через те, що я хотів трохи любові.
Ударника «Мотлі Крю» Томмі Лі вивели в наручниках
після засудження до шести місяців у в'язниці.
Я рада, що він узяв відповідальність за це.
Це перший крок до зцілення.
Чи він заслужив ці пів року?
Що ви думали у в'язниці,
коли Ділан, у шість-сім тижнів, був у Памели на руках?
Тобто це шість-сім місяців…
доля могла залишити вас із одним сином замість двох.
Це спадало вам на думку?
Коли сидів, ні.
Потім - так.
Якби ви мали можливість вибачитися, ви вибачились би?
О, я вибачався.
Я вибачався.
Я вибачався кілька разів.
Я хотіла розлучитися, він - ні.
Я маю його листи з в'язниці.
О, уявіть себе тут, і вони всі були в нього, як…
Брендон, Ділан, Томмі, Памела. Так.
Я не можу це читати. Це занадто для мене зараз, але не знаю.
Він боровся, щоб ми були разом.
Я вдалася до біфуркації, бо він не підписував папери.
Він думав, ми з цим впораємось. Я взяла дітей і сказала: «Ні».
Для мене це не була сіра зона. Бо так не можна робити.
Так.
29 ЧЕРВНЯ 1996 РОКУ
«Я ніколи нікого не любила так глибоко.
І під «глибоко» я маю на увазі його душу.
Частина мене ніби померла».
Це Сан-Фернандо-Веллі.
Де ми?
Ми жили в будинку Вейна Ґрецкі.
Не може бути.
Привіт, любий!
Гадаю, це тоді, коли я виїхала.
Тато в той час був у в'язниці.
Жахливо. Я це ненавиджу.
Добраніч, маленький.
Ось він.
Ділан схожий на ляльку!
Ділане, посміхнись, маленький.
«Одинадцяте жовтня 1998 року.
Моя крихітка Діллі».
Я не бачу Ділана!
- А ось він. - У нього капелюх, як у дідуся.
«Я хочу тобі написати, мій маленький чоловіче.
Ти багато бачив за своє життя і я хотіла тобі написати,
щоб одного дня ти це прочитав і зрозумів,
як ми опинилися там, де ми є».
Ділане, ти не бачив себе дитиною. Іди сюди!
Я маю це. Від самого нашого переїзду.
Скажи «Я Діллі-Ду».
- Я Діллі-ду. - І я тебе люблю!
- Я такий милий, а Брендон - маленький диявол.
Так, знаю, ти був.
«Ми з твоїм татом, Томмі Лі Бассом, одружились, знаючи дне одного».
чотири дні.
Кохання з першого погляду».
Його фургон на знімальному майданчику, йому подобається…
Мамин ліфчик.
Хіба це не гарно?
«Мама з татом, сподваюся, зрештою зможуть буди друзями.
Але ти маєш знати, що я краще буду сама,
ніж знову житиму із цим насильством.
Ти завжди будеш у безпечному місці».
Було важко, коли ми розлучилися,
і діти рідко бачили свого тата.
Я намагаюся заснути!
- Іди звідси! - Не можна говорити так із мамою.
- Ти грієш свою дупку? - Так.
«Ділане, коли я це пишу, ти лежиш поряд зі мною у моєму ліжку.
Я так сильно тебе люблю, що плачу.
І своїми сльозами я позначила твій маленький лоб».
Що?
Попрощайся з озером Таго.
Дивись, це приватний літак. На літаку Боба Сіґера.
Йо, хо, хо, хо!
Хвойда тут тільки одна.
«Хвойда тут тільки одна». О ні.
«Моя мама дала мені найважливіший урок у моєму житті.
Коли тебе ображають, ти маєш два варіанти:
відгородитися, стати різкою,
або любити сильніше, зберегти себе.
Любов - найкраща цілителька.
Я обираю любити».
Я завжди тяжіла до тварин.
Я відчувала, що можу довіряти їм більше, ніж людям.
І після викрадення плівки
я завжди сумнівалась у всьому і всіх.
Я не відчувала поваги до себе.
«Люди завжди мають для мене проєкти, але це тільки дуже сексуальні ролі».
Іноді я справді захоплювалася і поводилася, як карикатура.
Я помічала, що живу, більше як карикатура, ніж я сама.
«Я хочу більшого. Мені потрібно більше.
Я хочу пишатися моїми досягненнями».
Я втомилася говорити про моїх хлопців і цицьки.
Але я думала, якщо я зможу пов'язати це з зооактивізмом
або екоактивізмом, тоді це щось означатиме.
Отже, я об'єднала сили з PETA.
«МакДональдс» деякий час мав у меню бургери без м'яса,
тож це не щось нове.
Але новим є цей постер Памели Андерсон
від PETA, що закликає ньюйоркців перейти на овочі.
Активізм сексуальний.
Потрібна сміливість діяти тим, що маєш.
Як справи в серіалу «VIP»? Не перевищує бюджет?
Так. Але не на моєму одязі.
- Тут ви економите. Ясно й без слів, так? - Так.
Я вдало змінювала тему.
«Кажучи про це, поговоримо про…»
На вулиці холоднішає, люди, мабуть, захочуть вдягнути шуби.
Навряд чи хтось носив би це, знаючи, скільки в цьому жорстокості.
У Лондоні під час роздачі автографів Памела просила підписати петицію
за використання штучного хутра для капелюхів королівських гвардійців.
За кожен автограф Памела просила фанатів зробити їй послугу,
підписавши петицію PETA до королеви.
Мене запросили на «Камеді Сентрал», і я погодилась
за умови, що вони дадуть PETA 250 000 $.
Ми тебе любимо, Пем. Дякую, що запросила,
що погодилась на те, щоб тебе востаннє трахнули на камеру.
Це було так брудно. Це був геть не мій тип гумору.
Я пройшла через це, щоб принести користь PETA.
Я хочу віддячити їм за їхню роботу.
Я могла говорити про речі, важливі для мене, тож це був взаємообмін.
ЗМІ могутні, і це інструмент.
Мене вже дражнили, з мене вже насміхались.
Я хотіла взяти це й використи заради добра.
КРЕМЛЬ МОСКВА, РОСІЯ (2016)
Ви знайшли неочікуваного союзника у президенті Путіні.
Я йому написала й попросила припинити імпорт продуктів із тюленів,
бо це 95% ринку, і це могло припинити
канадське полювання на тюленів,
що є однією із моїх цілей.
І він це зробив. Він заборонив імпортувати продукти із тюленів у країну.
- Ясно. - Так.
Якісь стосунки з Північною Кореєю?
- Кім Чен Ином? - Ні.
Поки ні.
…завбачливий співчутливий крок.
Я думаю, що обізнаність і освіта є найбільш…
Вона хоче використовувати свій голос заради людей
і тварин, які не мають голосу.
Він зробив дивовижну й щедру пропозицію.
І це однозначно привело її в ці спірні місця.
Засновника WikiLeaks Джуліану Ассанжу чекає смертна кара,
якщо його визнають винним у публікації державних таємниць на WikiLeaks.
Я познайомилась із Ассанжем через мою подругу Вів'єн Вествуд.
Вітаю, пані Андерсон. Як він?
Коли я бувала в Лондоні, ми спілкувались.
Я лаяла інтернет,
а він казав, що інтернет - це добре, бо можна дізнатися все, що хочеш.
І прийняти обґрунтоване рішення.
Брехня, на мою думку, це найбільша шкода, яку можна заподіяти.
Добре знати, що чиєсь усе життя присвячене правді і її пошуку.
Він просто вірить у справедливість, чесність,
вірить у викриття урядів і того,
що вони роблять. Люди мають право знати.
Я думаю, для неї не проблема те, що вона матиме неприємності через ці речі.
Знаєте, я заважди кажу: «Будь ласка, не роби цього».
Нам більше не потрібна така увага.
Типу, просто побудемо у спокої.
- Як сім'я? - У хлопців усе чудово.
Вони бачили ваші фото у «Плейбої» і все таке?
- Ні! - О.
Коли я була в «Плейбої», я не думала, що скоро матиму дітей,
вони виростуть, і їм буде від цього ніяково.
Я думала, що розповім їм це в прийнятному віці.
Але в мене не було такої можливості,
вони дізнавались, перш ніж я могла їм сказати.
Діллі.
Ділане.
Але секс-плівка твоїх батьків - це інший рівень.
Коли я був дитиною,
я думав, що всі знають про мене і мою сім'ю такі рачі,
які вони ніколи не повиннні були знати.
Усі знали цей брудний секрет про мою родину.
Пам'ятаю, у школі, якщо хтось згадував мою маму,
я дуже швидко вступав у бійку.
Мене просто заливало гнівом.
Удар збоку, кулак-молот, сокира.
Ого.
Якось Ділан прийшов зі школи в сльозах
і спитав мене: «Мамо, навіщо ти записала ту плівку?»
Я кажу: «О боже, справді? Ми не робили секс-плівку».
- Як вийшла та плівка? - Її викрали.
Почали ширитися чутки, що Памела й Томмі випустили це відео,
щоб збільшити свою популярність.
Люди думали, що ми його випустили з якоїсь сміховинної причини,
бо використанння секс-плівок заради уваги пізніше стало трендом серед знаменитостей.
Тож це відносило нас до цієї категорії.
І сьогодні люди кажуть,
що ми заробили на цьому гроші, а це не так.
Я не отримала за це ані цента.
Ви колись шкодували, що не монетизували вкрадену плівку?
Я ніколи її не монетизувала б. Я зовсім не шкодую.
Ви могли б дати мені сотні мільйонів, і я ніколи їх не взяла б. Ніколи.
Ну ж бо, Брендоне, зосередься.
Це була б інша історія, якби вона зробила роші на цій плівці.
Це показує, хто ти.
Це гарантовано приносило людяммільйони, але вона просто сказала: «Ні».
Вона на 100% дбала про добробут своєї сім'ї і мій добробут.
Гроші були їй байдужі.
Краще вона взяла б ті гроші. Вона мала б мільйони
якби підписала той шматок паперу.
Але вона не отримала нічого
і просто дивилась, як її кар'єра… розчинилась у повітрі.
Вона постійно була в боргах.
Це дивно,що стільки людей на вас заробляють?
У вас було відео номер один. Багато домашніх відео.
Ви не так багато отримуєте з…
Я нічого не отримую від «Плейбоя».
- Ви ніколи не отримували грошей за відео? - Ні.
Ви дуже відома людина, і всі думають, що у вас багато грошей.
Багато людей заробили гроші на мені.
Так, це правда.
- Ви не вмієте поводитися з грошима? - Ні.
Мій друг Девід Лашапель каже, що мене складно порахувати.
Я не змогла опанувати ділову частину створення із себе бренду.
Я не та людина, коли мова про гроші.
Я просто хочу платити кредиткою і робити манікюр.
Але я роками боялася.
Я даю кредитку і думаю: «Будь ласка, працюй».
Вона також дуже щедра.
Вона завжди всіх підтримувала: своїх батьків, друзів, сім'ю.
Вона не думала про власний добробут.
Вона завжди дбала про добробут інших.
- Томмі Лі, як він? - Чудово. Ми як сім'я.
Неробоча сім'я, але він любить дітей, і ми любимо одне одного…
- То чому ви не можете бути разом? - Ну, хто знає, чому?
Багато складних причин, так?
Це були дуже довгі 18 років
спільного батьківства.
- На першу базу. Перша база! - Гарний кидок, Брендоне!
Це було нелегко.
Ого!
І жоден із моїх партнерів не любив Томмі.
Завжди були ревнощі.
Не не давало нам змоги бути друзями.
Гей, Діллі, хочеш сходити за човен?
- Я хочу у воду. - Хочеш зайти?
Почекай на Боба.
- Я сам умію. - Дозволь допомогти. Я триматиму.
Я вмію сам.
Я вмію.
- Це Детройт? - Це Детройт? Це Детройт.
Це вже в Детройті.
Ми переїхали в Детройт у якийсь момент.
- Ортонвілл. - До речі.
- Скільки ми там жили? - Недовго.
Так, ми швидко поїхали.
Коли ви жили в Детройті?
- Я була заміжня за Бобом. - Кід Рок.
Що в Кіді особливого?
Бачите це?
Дивіться на це, дивіться. Ось, чому.
Ось і все.
Абсолютно поверховий підхід.
І я вийшла заміж за Кіда Рока.
Я беру тебе, Кіде Року, за мого чоловіка, мого друга, мого вірного партнера
і мого коханого ковбоя, на якому я їздитиму віднині й навіки.
Ось Боб.
Боб, я і ананас.
Ми чудово проводили час, розважались.
Він був добрий до хлопців.
Але я не відчувала, що це кохання,
тому що я маю уявлення про те, що таке кохання, і це було не воно.
У нас не було того розпалу, божевілля, до яких я звикла.
Я не хотіла нічого меншого.
Маю на увазі, ми знаємо вас як чоловіка Памели Андерсон.
Суть у тому, що я…
Так, я торкнувся пічки.
Пічка дуже гаряча. Я більше не гратиму з пічкою.
Після розлучення і думала: «Можливо, варто одружитися з другом?»
Кол Саломона.
Що ти робиш?
Ріку Саломон, що ти робиш?
Рік Саломон.
Він - професійний гравець у покер.
- Я ставлю все. - Саломон вставить усе, ого!
І ми одружились.
Він виявився наркоманом.
Ми знайшли трубку для кокаїну на ялинці..
Він досі це заперечує. Каже, це хтось інший.
Хто ще тримав би трубку для кокаїну на ялинці? Не я.
Це була не я.
Нашому шлюбу було кілька місяців. Ми розлучились.
Але ми досі дружимо.
Потім. коли він протверезів і був тверезим багато років,
ми вирішили спробувати знову.
СІЧЕНЬ 2014
Це теж тривало недовго.
Вона любить виходити заміж, знаєте?
Мабуть, закохуватись - це її улюблене.
І, гадаю, їй також подобається розчаровуватись у коханні.
Я почуваюсь винною через дітей, я хочу показати їм традиційні стосунки,
або шлюб, або чоловіка,який є послідовним
і який даватиме їм гарні приклади в житті.
Єдина людина, яку я сприймав як батьківську фігуру, це мій тато.
Усі інші приходили і йшли.
- Боже. - Сьогодні я їду до тата додому.
О, завтра.
- Багато часу минуло. - Так.
- І скільки? - Скільки чоловіків тому?
Саме так.
Я ішла до особняка «Плейбоя», і там був Смокі Робінсон, і…
Я кажу: «Знову розлучення».
А він: «Ти романтик. Продовжуй спроби».
І ще: «Ти моя героїня. Я це обожнюю.
Інші можуть зачаїти образу. А ти просто продовжуй».
Діти закінчили школу,
і я захотіла поїхати на південь Франції, тож я поїхала і…
Я зустріла спортсмена.
Він був дуже сильний.
І він був дуже ревнивий.
Телевізійна богиня Памела Андерсон щойно виклала це тривожне відео.
Французький футболіст нібито стиснув її руки, так, що вони хруснули.
Футболіст заперечує звинувачення, називаючи їх брехливими
і сказав, що не здатний на подібні речі.
Тільки тому, що ти у стосунках або шлюбі,
ти не мусиш залишатись, якщо є насильство.
Байдуже, що це п'ятий шлюб.
Байдуже, що думають люди.
Мене приваблюють ці дуже гетеросексуальні, мужні чоловіки.
Я їх, можливо, приваблюю, бо вони думають, о, вона з «Плейбоя»,
або через інші сексуальні речі, але я не дівиця в біді.
Я дуже дієздатна.
Деякі чоловіки тебе ненавидять, бо ти виявилась іншою.
Може дійти до насилля.
Оскільки я могла піти будь-коли,
я казала: «Я тебе не потребую. Я хочу бути з тобою.
Якщо я захочу піти, я можу».
І якщо я колись про це заявляла, люди почувались невпевненими,
і часом вони тебе запали за волосся, киадали об стіну
і зривали з тебе одяг.
Відбувались божевільні речі.
У багатьох стосунках це зачіпало якусь дивну частину чоловіка.
- Народ, ви одружуєтесь? - Так.
- Знову? - Ми спробуємо ще раз.
Мої батьки багато сварились, але вони і мирились.
Мама мені казала: «Я для тебе поганий взірець.
Тато - козел, але я його люблю. Тобі козли не потрібні.
Зірви пластир і позбудься цих хлопців.
Ти не любиш їх так, як я люблю твого тата чи він - мене».
Адже в певному сенсі, гадаю, я обирала схожих людей.
Через моє виховання, приклад моїх батьків
і, можливо, через те, що в деяких стосунках
я не ставила знак рівняння між закоханістю і порядністю.
Знаєте, це кумедно?
Я прошит так, щоб бути найбільш ніжною і божевільною людиною у світі.
Ти маєш бути божевільним, щоб кохати.
Так. Знаєш, що я кажу подружкам?
«Мама каже мені бути безстрашним, щоб кохати».
Вони такі: «Що в біса це означає?»
Що ти маєш бути сміливим, щоб закохатись.
Коли я це записую,
перш ніж почнеться безумство, з днем народження, коханий.
Кульки, тисяча кульок для мого любого.
Тисяча фіолетових кульок.
Ви й гадки не маєте, що відбувається.
- Привіт, люба. - Поглянь угору.
О господи.
Крихітко?
Це неймовірно, чорт забирай.
З днем народження.
МАЙГЕМ
Я тебе кохаю.
Кохаю тебе, любий.
За нас.
Ура!
Мені потрібна перерва. Зробімо перерву.
Я відчуваю, що буде далі.
Таке божевілля. Знаєш?
Мої батьки, мабуть, були найбожевільнішими людьми на землі.
- Сніг падає! - Сніг падає!
Я просто знаю, що він теж був щасливий.
Але я цього навіть не пам'ятаю.
Бо на момент, коли мні було три-чотири, коли я почав запам'ятовувати події,
життя однозначно не було весь час сонячним і райдужним.
У грецькій є два слова для любові: «ерос» і «агапе».
«Ерос» - це більше про пристрасть, секс і безумство.
«Агапе» - більше про кохання, у якій є відданість і підтримка.
І це два слова, що означають зовсм протилежну любов.
Привіт!
Роберт Джонсон каже: «Романтичне кохання нестійке».
Коли я це прочитала, я подумала: «Це найгірше, що я читала».
Це розчаровує. Чому не можна жити романтичним життям щодня?
- Ого. - Дай, любий.
Ти прекрасна.
- Дай мені, я хочу зняти тебе. - Ні.
Чекай, не рухайся.
Дозволь зняти тебе. Ну, будь ласка?
Я щойно думала про це нагорі.
Я отримаю за це багато лайна,
та я справді любила вашого тата з правильних причин,
і не думаю, що я кохала ще когось.
Як справи, красуне?
- Що? - Це було б дивовижно, чи що?
Яка з цим проблема?
Це лажа.
Ідемо на прогулянку.
Ці бісові знамениті цицьки.
Я божеволію від тебе.
- Я тебе кохаю. - І я тебе кохаю.
- Спекотно. - Поцілуєш?
У СІЧНІ 2022 ПАМЕЛА ПОДАЛА НА РОЗЛУЧЕННЯ З ДЕНОМ ПІСЛЯ РОКУ ШЛЮБУ.
Я просто трохи поговорю. Я у ванні.
Я думаю, усе це зводиться до того,
що я не змогла впоратися із невдачею у стосунках із батьком моїх дітей.
І хоча я думала, що зможу
відтворити сім'ю або закохатися в когось іншого,
це просто не я.
Тож я думаю, це і я причина, з якої я зазнаю невдачі в усіх стосунках.
І мої батьки, гадаю, були шаленими й божевільними,
і закоханими до нестями, і вони робили дурниці,
кривдили одне одного і нас.
Але вони з цим примирились і залишились разом, і тепер вони щасливі.
Тож я думаю, що краще мені бути самій,
ніж не бути з батьком моїх дітей.
Неможливо бути з кимось іншим.
Але я також не думаю, що зможу бути з Томмі.
Це майже покарання.
Ось вона, після чергового розлучення,
намагається жити далі.
Намагається мати щось нормальне.
Але тоді…
Нещодавно ми заволоділи деяким матеріалом.
Ми чули про вихід телешоу про моїх батьків і викрадену плівку.
Новий серіал Hulu «Пем і Томмі», про який говорять так багато людей.
Правдива історія про викрадену секс-плівк колишньої пари.
Усе це ви побачите в новому серіалі «Пем і Томмі».
Нащо згадувати події 20-річної давнини, які зруйнували чиєсь життя?
Найгірші події її життя. Робити з цього комедію безглуздо.
Це викликає в мене кошмари.
Минулої ночі я геть не сплаа.
Я не хочу це дивитись. І не буду.
Я не дивилась ту плівку, і я не дивитимусь це.
Як вони це показали?
Ніхто не знає, через що ми тоді проходили.
Вони мали спитати дозволу.
Здивовані, що це про говорять зараз?
Це круто, я…
Ні, я в захваті, це круто.
Я написала Томмі: «Я ти до цього ставишся?»
Він каже: «Не дозволяй цьому завдати тобі болю, як уперше».
Я і досі не знаю, хто вкрав плівку.
Я і не хочу знати.
Немає сенсу з'ясовувати щось у цій справі.
Шкода завдана.
Навіщо знову це переживати?
Я знаю, наближається буря.
Не знаю, куди я піду далі. Я невгамовна.
Як наше бажання любити, наша жага до любові,
наше кохання саме собою перетворюється на залежність.
Я взяла перепочинок на місяць, щоб перегрупуватися після розлучення тут.
…серйозність проблеми, перш ніж зможемо відновитись після неї.
Ми, хто любить одержимо, сповнені страху.
Страху самотності.
Брендон мені сказав:
«Я думав, ти на пенсії і хочеш будувати на своїй землі в Канаді».
Я кажу: «Мені потрібно більше за це. Я вже почуваюсь трохи невгамовною».
Я потроху божеволію, і я намагаюсь заспокоїтись.
Але, можливо, мені не судилось бути спокійною.
І коли я буквально подала цей запит у Всесвіт,
подзвонили з Бродвея.
Я це зробила!
Він справжній. Я маю його прочитати.
Вони хочуть, щоб я це грала.
Якби я ще могла це бачити. Боже, це ж класно, чи як?
Роксі!
Я така схвильована.
Я маю бути в ЛА наступного тижня.
«Два тижні репетицій, місяць репетицій у Нью-Йорку,
два місяці на Бродвеї, вісім шоу на тиждень, ми це робимо».
- Я можу взяти цей… - Так, інші підійдуть.
Так.
О господи.
Ось так. Сьогодні можна не бігати.
Це тільки моє взуття.
Переважно взуття.
Ми не братимемо божевільні, ми беремо класику.
Які, на твою думку, кращі?
Це Нью-Йорк.
А це Бродвей.
О так, це воно!
У мене буде чотири місяці на Бродвеї,
я носитиму все, що в біса захочу, а всі можуть просто відвалити.
Я беру обидві пари.
Я ані природна співачка, ні природна танцівниця.
Я боюсь, але я люблю миті, коли щось стається, і я кажу: «Я зможу?»
За ці миті потрібно хапатися.
Не обдумувати. Я ніколи не обдумую.
Думання переоцінене.
О, моя вуаль!
Моя весільна вуаль.
Гм, одна з них.
Хто був чоловіком?
Не знаю. Я могла бути в ній на парі весіль.
Повторне використання.
Вони дуже дорогі.
Чи нормально щось починати, коли тобі за 50?
Не вірю, що сказала це слово.
І єдине, що може це зруйнувати, як ми всі знаємо…
Жодних чоловіків.
Просто зосередься.
Знаєш що? Хоча б раз у житті бути закоханю в себе.
Зав'язати роман із собою.
Розбуди мене, коли знайдеш овочевий бургер.
ЛОС-АНДЖЕЛЕС
ТАНЦІ НА 3-Й ВУЛИЦІ 8558
Навіть для акторів музичних театрів
це важкий графік.
Він важкий, я не брехатиму.
Це як застрибнути на експрес-потяг, коли ти думав, що міжміський,
і ти думаєш: «Лайно, я проїхав».
І так цілий день.
Жоден рух у цій виставі не є випадковим.
І ось, чому Енні завжди шукала і наймала в першу чергу акторів.
- А потім танцівників і співаків. - Так.
Слухай, маленький гей у мені був такий: «О боже! Памела Андерсон, так!»
Я, мабуть, колись у своєму житті намагався бути Памелою Андерсон.
Бум! Ось так.
Я хочу зробити ще одну річ, а саме, попустувати, гаразд?
Отже, це просто оберти стегнами.
Он, ну, що ж.
Чорт, ти зрозуміла.
- Я весь час пустую. - Так.
Мені здається, що я, мабуть, уперше роблю щось
тільки заради себе.
Я могла б думати: «Це для дітей».
Але я кажу: «Ні, я роблю це для себе».
Так.
Отже, це не приливи. Це справді робота?
ПЕМ І ТОММІ ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ, HULU
Любий.
- Алло. - Привіт, синку.
Знаєш цей серіал? Я подивився перші три епізоди.
Як ти подивився перші три? За вечір показали три?
Так, справа в тому, ти знаєш хлопця, який викрав плівку?
Вони намагаються виправдати його вчинок тим,
що тато був козлом і не заплатив йому.
Ділан це дивився?
Я сказав йому не дивитися.
Так.
О боже, я просто…
Мене трусить.
Дивне відчуття. Вибачте, що ви мусили через це пройти.
Люди думають: «О, бідна Памела». Насправді ж бідні ти, Ділан,
тато, знаєш, бабуся і дідусь.
Гаразд, дякую, що тримаєш у курсі, але просто…
Якщо це… Так, це серйозна розмова.
- Люблю тебе. - Так. І я тебе.
О боже.
О, так.
Так, я цього не знала.
Що ж.
Це називають емоційним переїданням.
Зараз я емоційно переїдаю.
Це веганське.
Боже, це так смачно.
Якби я колись і могла з'їсти круасан, то це раза.
Я вичавила це зі свого життя. Я мусила, щоб вижити.
Це механізм виживання, а тепер, коли це повертається, мене нудить.
У шлунку, усередині грудей, і вниз до самого…
Відчуття, ніби мене вдарили у шлунок.
Зараз я почуваюся зле.
Коли плівку викрали, я почувалась схоже.
По суті, ти просто річ у власності світу, ти належиш світові.
Я почуваюсь, ніби це…
Просто ігноруй їх.
Відпусти це.
«Я отримала світ, сповнений «так». Але що це означає?
Що таке світ, сповнений «так»?
Нарешті мене поважатимуть.
Я завжди думаю, що для мене це… тому що я цього шукала.
І знову-таки, вона завжди повертається до слова «я».
Знаєш, улюблене слова Роксі.
Я так не думаю.
Її мрія не в тому, щоб бути відомою.
Вона мріє, щоб її поважали, бачили, і щоб вона мала свободу.
Тож це не тільки поверхово.
Жінка, що купається в грошах Це має бути Роксі
Хто каже, що вбивство не мистецтво?
Молодець, Памело.
Як відчуття?
О, дуже приємне.
Але мені здається, ніби я кажу:
«І хто каже, що секс-плівки це не мистецтво?
І хто каже, що розлучення це не мистецтво?»
ЧИКАГО
Ласкаво прошу.
- Дякую. - Вітаю на Бродвеї.
О боже.
- Кумедні слова. - Дивовижно.
Упевнені? Ні.
- Мій милий… - Так.
Мій милий!
Перша чортова нота. Ось, у чому справа. Я маю почати низько.
Я знаю одне
Я завжди знала
Я мій найкращий
Ми обидва потягнулись за пістолетом!
Але я схопила першою!
Так добре. Я знаю, що це піднімить мої стегна.
Так, це боляче.
Не знаю, як я це запам'ятала. Не знаю, що сталось.
Я навіть не знаю, де я. Хто ви, люди?
Якщо це мрія, я нап'юся.
Я відчуваю, що роблю це з цією людиною. Це я на Бродвеї.
Отже, у мене є я,
до і після великої кількості насильства в моєму житті.
Я уявляю, ніби ми робимо це разом.
Це холоднокровне вбивство, місіс Гарт. Вас можуть повісити.
Ловимо.
Я завжди доходила до певної точки й казала: «Непогано».
Але зараз я повинна зайти далі, ніж будь-коли.
Я казала, що мене не турбує думка людей, бо це мій єдиний шанс.
Якби турбувала, я не була б зараз тут.
Бум, бум, бум, вправо.
Але насправді мене це турбує.
ПАМЕЛА АНДЕРСОН ТЕПЕР РОКСІ - 5 ЧЕРВНЯ ЧИКАГО
Ми ніби проштовхуємось, це непогано.
Це змушує тебе за це боротись.
Зроби тільки початок, доки ти втомлена.
Тільки… Я іду на інший бік.
Гаразд.
Погляньте на мого любого і… мене!
Гадаю, це добре, тому що… очікування такі занижені.
Це не в моїх руках.
- Усе у твоїх руках. - Усе в моїх руках, але й ні.
Ризикуючи отримати приниження, я просто зроблю це.
Я абсолютно навіснітиму!
Він за мене хвилюється.
Не хвилюйся.
У цьому й річ. Це буде землетрусом.
Вулканом. Ми просто не знаємо, що вийде.
Щось!
Я вважаю це несправедливим, і світ такий і є, я не наївний.
Коли ми чуємо про акторів, які роблять певний проєкт,
і нам хочеться сказати: «Що дає їм право це робити?
Вони не це й не те».
Знаєте що? Памела чула це все своє життя.
Їм довелось із цим боротись,
і хто ви такі, щоб забирати в неї мрію
через ваше уявлення про те, ким вона є і в чому її талант?
Пані та панове, будь ласка, займіть свої місця.
Дозвольте людям мріяти, хапати зірки.
Чому ні?
- Хочете дещо знати? - Так.
Я завжди хотіла побачити своє ім'я в газетах.
Роксі шокувала Чикаго!
У всіх на вустах буде ім'я
Роксі!
«Памела Андерсон вразила глядачів «Чикаго» на її бродвейському дебюті.
Вона в центрі уваги через роботу
і вигинає сюжетну арку про спокуту по-своєму».
Вони хочуть бачити мене, а не тебе!
«Андерсон чудово співає свої сольні партії.
Їй не бути зіркою Карнеґі-Голу у вересні,
але вона співає з вразливістю,
дрібкою флірту Мерілін Монро, і потрапляє в ноти».
Наче цуцик із пониклими очима
«Андерсон дуже кумедна».
Я не можу продовжувати.
Ні, Роксі.
«Отже, акторка «Рятувальників Малібу»
рухається впевнено і не фальшивить.
Знаєте, увесь цей джаз».
Вона нічого не боїться.
Я зроблю те, чого ніхто від мене не очікуав, і я зроблю це дуже круто.
Чудово, що вона така класна.
Зараз, як ніколи доти, вона зосереджена на досягненні того, що вона хоче робити,
і не думаю про те, як догодити іншим.
Її не турбує, що подумає її хлопець, чи не ревнуватиме її чоловік.
Це добре, чи не так?
Грандіозно, чи не так?
Чудово, чи не так?
Шикарно, чи не так?
Весело, чи не так?
У наш час
Чоловіки всюди
Джаз усюди
Алкоголь усюди
Життя всюди
Радість усюди
У наш час
Ти можеш любити життя, яким живеш
Ти можеш жити життям, яке любиш
Ти можеш навіть вийти заміж…
Я хочу прийняти минуле,
прийняти правду.
Моє життя не скорботна історія.
І це добре, чи не так?
Грандіозно, чи не так?
Чудово, чи не так?
Шикарно?
Я не жертва.
Я ставила себе в божевільні ситуації,
і я в них вижила.
Та кількість болю, який ми можемо стерпіти,
є каталізатором для всього чудово, наприклад, поезії, музики, живопису.
Я вдячна за всі ці досвіди, і я нікого ні в чому не звинувачую.
Я рада, що мала їх.
РАНОК ПІСЛЯ ОСТАННЬОГО ВИСТУПУ ПАМЕЛИ
Я почуваюсь так, ніби щойно пройшла крізь ураган.
Це приємне почуття.
Я упевнена, що це не кінець.
Але я і гадки не маю, що робитиму далі.
Мої діти дорослі.
Я, по суті, самотня.
І…
Мені подобається цей момент, у якому я не знаю, що станеться,
і я знаю що я, начебто, у цій частині мого життя,
повинна десь осісти, але…
Я не знаю.
Можливо, дізнаюсь завтра.
- Привіт. - Привіт.
Я вирішила, що не робитиму макіяж, не робитиму нічого.
Кому яке діло?
Уже скоро я буду оголена, із подушкою переді мною. Оголюйся, Памело!
Памело, оголюйся!
Сира, гола!
Що, як я на всіх інтерв'ю буду гола?
Тут немає таємниці.
О, я дещо придумала.
Я вдягаю ці окуляри на сонячні, і вони працюють.
І я подумала…
Ось так, і я така…
Абсолютно працює!
Привіт, любі.
Добрий ранок.
Усе працює, коли надягаєш свої окуляри на сонячні. Уявляєте?
А ще є сонячні окуляри з діоптріями, ти це знаєш?
Що?
Сонячні окуляри з діоптріями?
Гей, ти знаєш, що тут 7:30 ранку?
Вставай!
Найкращий спосіб вийти заміж - це сказати: «Я ніколи за тебе не вийду».
Протягом пів року ви вийдете заміж.
Ось, що треба зробити.
І будьте переконливі.
Ніби ви ніколи не одружитесь із цією людиною.
Привіт, мамо!
Привіт, рідна.
Що, ти знову догори дриґом? Ну, ось, знову.
Я догори дриґом.
Усі літні люди це роблять?
Я більше не хочу заміж, ніколи.
Це теж відстій.
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева