MU/TH/UR 9001 STARTAR…
9 FEBRUARI 2142 ZETA2 RETICULI-SYSTEMET
UPPDRAGETS MÅL INOM RÄCKHÅLL
MÅLET SÄKRAT ÅTERRESA INLEDS
Lystring, alla arbetare.
Dagskiftet startar om T minus 15 minuter.
Jordbrukspersonal rapporterar till mässen.
Vid sjukdomssymptom som feber, hosta, kräkningar eller andnöd -
- bege er till vårdsektionen för undersökning.
Säkerhet och hälsa på kolonin är Weyland-Yutanis högsta prioritet.
Lystring, alla arbetare…
Hört talas om den klaustrofobiska astronauten?
- Han behövde space. - Snälla, lägg av.
Jag la just hela lönen på ett bälte som inte passar.
- Fett liv man har. - Langa hit majsbrödet…
Jag följer en galen diet annars.
Äter som jag vore galen.
Så himla dåligt.
- Du brukade skratta åt den. - Ja, när jag var tolv.
Det är säkert mr Finch.
Vi är skyldiga honom tre månadshyror.
Han kommer att ringa igen.
Vi kanske inte är kvar här när han gör det.
Håll dig nära mig, Andy.
Vakna! Vakna!
Vi är Weyland-Yutanis slavar.
De betalar med mat och husrum och tar våra liv i utbyte.
Tro inte på deras lögner. De äger er!
Andy, Andy… Kom nu.
- Vad gjorde jag? - Det är bluff.
Kulan är aldrig där man tror.
Hur ska jag då skaffa pengar?
- Pengar till vad? - Att köpa en häst på Yvaga.
Tänker du köpa häst?
Jag vill döpa den till Raindy.
Fattar du?
- Raindy… - Visst, det blir fint.
Vänta på mig där borta.
Det kan ta en liten stund. Hitta inte på nåt dumt.
Vi tar emot alla anställda.
Lycka till!
Bilda kö.
Nästa.
Fullständigt namn och yrke.
Marie Raines Carradine. Jordbruksarbetare. Det gäller mina resehandlingar.
RÄTT TILL AVFÄRD
Jag har uppfyllt kvoten och bör få resa härifrån.
- Vart då? - Till Yvaga.
Ett oberoende system, men helt terraformerat.
- Solen syns där, och… - Var är dina föräldrar?
De dog för tre cykler sen.
Lungsjuka från gruvorna.
Det är bara jag och min bror nu.
De säljer hopp för att hålla kvar oss i slaveri.
De säljer hopp för att hålla kvar oss i slaveri. Vakna!
Ditt kontrakt kan tyvärr inte avslutas än.
På grund av arbetskraftsbrist förflyttas du till gruvorna.
Va? Men jag har ju gjort mina timmar! Ni måste låta mig gå.
Tyvärr är kvoten höjd till 24 000 timmar, så kontraktet upphör om fem, sex år.
Tack. Bolaget är tacksamt för din tjänstgöring.
- Rain! - Hallå!
Sluta! Låt honom vara, era jävlar!
Jag är här nu. Fan, du blöder.
Det fixar sig, jag startar om dig.
Så ja… Jag borde inte ha lämnat dig ensam.
De säljer hopp för att hålla kvar oss i slaveri.
Vakna nu! De äger er.
Hej, Rain. Jag vet att jag har ringt hela dan.
Men jag måste berätta en grej. Så kom förbi vagnarna, och ta med Andy.
Hej.
- Men för i… - Game over, man.
Läget, Rain? Länge sen.
Jag sa ju att hon skulle komma. Du är skyldig mig en femma.
Andy!
Varför missade gruvarbetaren rymdfärjan?
Han var färjblind.
Uppmuntra honom inte.
Gå in, jag kommer strax.
- Kay. - Rain!
Jag har saknat dig.
Det har min bror också gjort.
Jag är glad att du kom.
Jag hörde om er pappa. Beklagar.
Med hagelovädren och alla sjukdomar…
Visst, folk dör hela tiden. Ska vi visa henne?
Visa vad?
Igår kväll lastade vi vår sista Tesotek, och på ca 300 kilometers höjd…
…fick lastaren in en signal som Navarro spårade.
Det var ett skepp från Wey-Yu som drev över oss.
- "Drev"? - Avställt. Övergivet.
- En relik. Skadad eller föråldrad. - Som snubben där.
Säg det nu.
Varför sitter vi och väntar på avrese- tillstånd som bolaget aldrig ger oss?
Lastaren kan ta oss till Yvaga.
Men det tar nio år till Yvaga, och då krävs kryosömn.
Avställda skepp har utrustning kvar.
Och på hyperlänken syntes några kapslar.
Ni tänker äntra ett Weyland-Yutani-skepp och stjäla hårt reglerad utrustning?
Innan nån annan gör det.
Ni är galna.
- Det är klart vi är. - Tänker du hjälpa till?
Varför behöver ni mig?
Vi behöver använda Andy.
- Andy? - En WY-syntet som kan tala med Modern.
- Han kan logga in och öppna åt oss. - Det är enda sättet.
Men tänk om vi blir påkomna. Då får vi aldrig avresetillstånd.
Okej, Rain bangar. Men då kan väl vi få ta med Andy?
- Jag skickar inte dit min bror ensam! - Han är inte din bror på riktigt.
- Käften, Bjorn! - Det är ju sant.
Han är en trasig maskin som din farsa hittade på tippen. Vakna, Rain.
Kom.
- Jag sa ju inget. - Vänta, Rain!
Förlåt, min kusin kan vara skitdryg. Men en sak har han rätt i.
Du måste vakna. Bolaget kommer inte att ge oss nånting, det vet du.
Jag vill bara inte sluta som våra föräldrar.
Vill du det?
Är din plan lika enkel som du säger?
Du behöver inte ens lämna Corbelan. Det kan jag lova.
Vad sägs?
Snabba på, Bjorn.
Startar. Batterierna är på.
Tjusigt.
Vätedrift, tack.
Kommpanel.
- Klaffar. - Aktiverade.
- Första gången i rymden? - Ja.
Du också?
- Bränslepump. - Två rymdoskulder ombord…
Passa på att beundra utsikten, för vi kommer aldrig tillbaka.
- Känns det okej? - Jadå.
Det kommer att gå vägen.
- Är det där verkligen en bra idé? - Ja, pappa.
Nu kommer kramen.
Så går det till.
Är det…?
Ja.
Det är vår sol.
- Yvaga har visst otroliga solnedgångar. - Jag har sett dem.
I mina drömmar.
Jag längtar efter att se dem med dig.
Ja…
Några år i kryosömn känns tydligen som en natts krökande.
Så vi vaknar på Yvaga imorgon med baksmälla.
Där är hon.
- Det där är inget skepp. - Nej.
Fan, vad stor.
Avställd utpost som sugits in i vår omloppsbana?
- Närmare, Navarro. - Okej. Jag matchar rotationen.
Proximitetsvarning.
- Vad är det? - Bältet ligger närmare än jag trodde.
Hur lång tid?
- Ungefär 36 timmar. - Till vad?
- Till stationen kolliderar med ringarna. - Ursäkta?
Vad sa du? Det lät inte bra.
Det är ju 36 timmar. Vi bör vara klara på 30 minuter, eller hur?
- Andy… - Ja, högst.
Vill du verkligen det här?
Jag har bara ett direktiv.
Att göra det som är bäst för Rain.
Din pappa skrev det.
Ja… Plus alltför många pappaskämt.
Jag är glad att kunna hjälpa till.
Var försiktig.
Snabbt nu, vi dockar om två minuter.
- Sätt på den. - Varför då?
- För att inte förfrysa pungen. - Du är osunt fixerad vid min pung.
- Håll mun, annars hugger jag av den. - Vill du ha den så gärna?
- Vill du se den? - Men håll tyst.
Handskar…
Stopp. Rör ingenting.
Låt honom vara, Bjorn.
- Skit i honom. - Skyll inte på mig när han pajar nåt.
- Syntetlucka rakt föröver. Jag dockar. - Lugnt och fint.
- Det är skitkallt därinne. - Vad är det där?
En temperaturskannare. Den leder oss till kapslarna.
Kompressionen är okej.
- Men syrehalten är för låg. - Andy…
Din tur att glänsa.
Bra där, Andy!
Vackert. Då så.
Nu är du av med oskulden.
Okej.
Då går vi.
Fan… Det är visst nollgravitation.
Ja, det känns i magen.
- Vad är det där? - Gravitationsgeneratorer.
- Även när de är offline startas de om. - Så att stället inte exploderar.
Nu sätter magen igång igen.
Rakt fram.
Enligt skannern är kapslarna härinne.
Herregud…
- Går det bra, Andy? - Ja.
Goda nyheter. Jag ser kapslarna.
Hur gick det?
Jävlar!
Jag bröt röven.
Jävla gravitationsomstarter…
Det finns lite ström kvar i vraket.
SYRENIVÅ ÅTERSTÄLLS
Pass på, gravitationen kommer tillbaka.
Helvete…
Så där.
Då ska vi se.
ANTAL ÅR: 3,20
- Fan också. - Vad?
Kapslarna har för lite bränsle. Det räcker till tre års kryo.
- Det tar ju nio år till Yvaga. - Jag är medveten om det.
- Jävla helvete… Jag visste det. - Ta det lugnt.
- Kom tillbaka, då. - Vi ger inte upp.
Yvaga är det närmaste systemet. Vad gör vi nu?
- Vad ska vi göra?! - Håll tyst.
Stark signal. Det måste finnas en kryodepå med mer bränsle.
Navarro, jag lösgör EEV:n. - Kom, Andy.
Plocka in den medan vi fixar bränsle.
Stopp.
400 yards rakt fram.
Var är det för militärskit du kör med?
- Det är effektivt. - Jaså?
- Och coolt. - Snarare töntigt.
- Förlåt. - Lugn nu.
- Gör inte om det där. - Lägg ner, Bjorn!
- Han ska hålla sig undan. - Varför är han så taskig?
På grund av det som hände hans mamma.
- Vad menar du? - Det var en gasläcka i gruvorna.
En syntet förseglade gruvgången där Bjorns mamma var.
Va? Synteter kan ju inte skada människor.
Den offrade tre gruvarbetare för att rädda ett dussin.
Det kan de göra.
Vad hemskt.
Jag har dig…
Kom, kom.
Lugnt och stadigt.
Snyggt.
Kay!
Så ja.
Jag går och kollar kapslarna.
Det är ingen fara.
- Jag är inte sjuk. - Vad är det för fel, då?
Inget.
Åh, tjejen…
- Vem är pappan? - Bara nån skitstövel.
Säg inget till min bror. Okej?
- Han är bekymrad nog ändå. - Jag ska inte säga nåt.
Jag är bara glad att mitt barn ska få se solen.
Nu ska vi snart vara framme.
Navarro?
Luftsluss 5-B är vår utväg när vi har kryobränslet.
Välkomna till rymdstationen Renaissance, Weyland-Yutanis forskningscentrum.
Stationen är uppdelad i två halvor, Romulus och Remus.
Deras syfte är att förbättra människans villkor i yttre rymden.
Läbbigt ställe.
Du vet gruvarbetaren som förlorade vänstra halvan?
Väldigt ensidig.
Kan du stänga av dig själv, tack?
Du var ju nervös, så jag försökte…
Jag vill så gärna lägga mig i en kapsel och aldrig mer se dig igen.
- Du kommer att se mig i Yvaga. - Du ska inte till Yvaga.
- Tyst! - Ska jag inte?
- Bra gjort… - Har hon inte sagt det?
Det är inte Weyland-Yutani som äger systemet, så…
Inga fejkmänniskor tillåtna.
Jag föredrar termen "artificiell person".
Hör på.
Rain kan hamna i fängelse om hon tar med dig.
Och stannar ni i Jackson är det en tidsfråga innan du tas ur bruk.
Förstår du? Jag behöver dig ombord för att övervaka kapslarna.
Men när vi kommer fram…
Avställd. Lyset slocknar för gott.
Nöjd nu?
Jag säger bara sanningen.
Det är okej.
Det som är bäst för Rain är bäst även för mig.
Du är en bra kille, Andy.
Vi kommer att sakna dig.
Visste han inte?
Jag har inte orkat berätta det.
Ha inte dåligt samvete.
Fan…
Du kan inte ju kasta bort hela livet för Andys skull.
Han bryr sig inte. Det spelar ingen roll för honom.
Han är ju inte…
…riktig.
Signalen kommer härifrån.
Var inte stationen tagen ur bruk?
Jo…
Det ser inte så ut.
Jag instämmer. Men övergiven är den.
Kolla här.
Den här kan steka en syntet om man krämar på lite.
Jag kanske tar den med mig. Ifall du får nåt sjukt infall.
Det var ju ett skämt! Skärp dig.
Akta dig.
Jävlar…
Det är bara en syntet.
Fy fan… Jag trodde att det var en riktig människa.
- Vad har hänt därinne? - Vet inte. Nån kemisk läcka, kanske.
Bränslet måste finnas därinne. Vi tar det och sticker.
KRYOKAMMARE
Andy?
Ta ficklampan, Bjorn.
Det finns inga kapslar här.
Nej, bara kylutrustning. Men de går på samma bränsle.
Ja!
45 kilo! Mer än tillräckligt för att ta oss till Yvaga.
Hjälp till här, Bjorn.
Vi drar på tre. Redo?
Ett, två, tre.
Mina fingrar!
Jag har ingen känsel i fingrarna.
Jag frös fan handen av mig!
- Vad händer? - Det är nån sorts nödlåsning.
Dörren, Andy.
Fan, han har inte behörighet att öppna dörren.
Han kan boota om hela jävla skeppet men kommer inte in i ett vanligt rum?
Det där är inget vanligt rum.
Det är lugnt, vi får ut dem.
Om Andy inte får upp dörrarna lär inte vi lyckas bättre.
Han är en av bolagets synteter, och vi är bara inkräktare.
Har du något förslag?
Inte än.
Här inne är det nog.
Bjorn!
Tyler!
Där inne är de.
Vad gör du?
Om modulen funkar kan jag föra över behörigheten på Andy. Då kan han öppna.
ANTAL FÄRDIGA EXEMPLAR: 36
Den sitter fast.
Vad varmt det är!
RÖNTGENLAMPA
- Vad sjukt! - Försök att inte röra nånting.
Hjälp!
- Vad ska jag göra? - Modulen. Ta ut den!
Hur är det?
Fan vad stört.
Här.
Ja!
- Hallå! - Rain?
Den här kommer från synteten.
Försök sätta den i Andys modul.
Förlåt mig.
Vi drar nu, bara.
Andy?
Få se…
Jävlar! Gjorde jag nåt fel? Han blev helt stel.
Han bootar om. Det tar ett par minuter.
Vad fan var det?
Stå kvar där.
Tyler?
Vad sysslar ni med?
Bjorn?
- Sluta larva dig. - Det är nåt i vattnet!
- Vadå för nåt? - Vet inte. Men det är nåt i vattnet!
Bjorn!
Vad fan var det?
Andy!
Bjorn!
Hjälp honom! Gör nånting!
- Tyler! - Förlåt!
- Kom och hjälp till! - Nej, sluta! Varelserna kommer ut.
Helvete…!
Andy, nu drar vi!
Fort nu! Dörren, Andy!
Bjorn!
Kom igen, kom igen…!
Ut!
Ut därifrån!
Ligg still.
Den stryper henne.
Sluta, den stryper henne!
Sluta.
Sluta, för fan!
- Har den ihjäl henne? - Det är nog inte varelsens avsikt, nej.
Andy?
Att döma av hur membransäckarna synkroniseras med hennes andetag -
- matar den henne med syre för att hålla henne vid liv. Varför vet jag inte.
Ursäkta, men vem fan är du?
En syntet ND-255 Weyland-Yutani. Byggd för gruvdrift och säkerhetsarbete.
- Ni kallar mig Andy. - Det är modulen…
Ja.
Den gav mig inte bara högre behörighet.
Den uppdaterade min AI och lagar mina motoriksystem i detta nu.
Det var faktiskt hög tid.
- Jag steker fanskapet. - Låt bli!
Strömmen kontraherar svansflexorerna och bryter nacken av henne.
- Har du nåt bättre förslag, då? - Lugn nu!
Vet du hur man hjälper henne?
Min kunskapsdatabas är dessvärre oförändrad.
Jag vet inte vad varelsen är eller hur den bör avlägsnas.
Men någon härinne gör det kanske.
Jag måste säkra preparat Z-01. Alla andra prioriteter hävda.
- Måste slutföra uppdraget. - Beklagar, men uppdraget har misslyckats.
Va? Nej…
Kan du säga hur vi kan hjälpa henne?
Ni ska inte hjälpa henne, ni ska fly. Ta er ut, hur ni än kom in.
Nej, glöm att vi lämnar henne.
Var i så fall barmhärtiga och avsluta hennes liv. Annars kommer ni alla att dö.
- Vad menar han? - Vad gör den med henne?
Parasiten implanterar plagiarus praepotens i henne.
Ett frö som förenas med hennes dna och snabbt växer fram ur henne.
Vad kommer att växa?
Xenomorf XX121.
Ett av våra bogserskepp kom i kontakt med varelsen för två decennier sen.
Av de sju i besättningen på USS Nostromo överlevde en -
- och sköt ut varelsen genom luftslussen. Vi har letat efter den sedan dess.
För 170 dagar sedan avslutades sökandet när vi bärgade xenomorfens kropp.
Den förmodades död, men naturligtvis -
- är brist på syre och föda inget reellt problem för denna perfekta organism.
Men ingenting är odödligt.
Bevisligen.
Den härjade fram i stationen tills våra överlevande vakter sköt ihjäl den.
Vilket bara utlöste dess svanesång.
- Syra som blod? - Svavel- och fluorvätesyra.
- Jag hann inte rädda stationen. - Ingen bryr sig om ditt jävla skepp!
Men om vi använder kryobränslet för att frysa av svansen vid roten?
Då kanske den inte kan strypa henne.
Det kan fungera.
Ryck bort den!
Den är borta nu!
- Den är borta. - Det är ingen fara längre.
Jag skulle inte vara alltför säker.
- Vad är oddsen? - 60 mot 40 till er kamrats nackdel.
Oddsen för vad?
Att varelsen redan gjort sitt jobb.
Vad pratar han om?
Hör på… Människor genomgår så många känslostadier -
- innan de accepterar den kalla men rationella, ibland svåraste, vägen.
Du måste hjälpa dem.
Andy?
- Vad gör du? - Vi kan inte ta med henne till skeppet.
- Vad håller du på med? - Sjuka infall, som sagt!
- Jävla kräk! - Andy!
Nu drar vi.
Kom.
- Kom nu, Tyler! - Vi lämnar dem inte här.
Jag är här!
Nu ska du höra på här. Du måste starta skeppet.
Förlåt mig. Jag har bara varit en börda för dig.
Nu kan jag äntligen hjälpa till. Du ska inte behöva se mig som ett barn längre.
Andy!
- Hallå! - Bjorn!
Jävlar…
Lösgör skeppet, Navarro.
Lösgörning påbörjad. Vänligen utrym luftslussen.
- De kan inte åka utan oss! - Han tror att Andy tänker döda Navarro.
Va?
Tänker han det?
Jag vet inte.
Andy?
Öppna dörren!
Beklagar. Jag hann inte stoppa dem.
Bjorn?
Vad sysslar du med? Du måste komma och hämta oss.
Inte förrän hon stänger av psykopaten.
- Vad händer? - Det är Andy.
Andy… Han är buggig.
Jag måste lösgöra oss från luftslussen.
Navarro? Hur mår du?
Vad är det för fel?
Navarro?
Vad är det där?!
Navarro…!
Jag vet inte vad jag ska göra!
Svara! Kay, Bjorn, Navarro, vad händer?
Hjälp!
Vad är det som händer?!
Snälla, låt mig inte dö.
Bjorn? Kay?
Vi måste hämta dem.
T minus 47 minuter till kollision.
- Jag förstår inte. - Nej, vi hade ju flera timmar.
Explosionen försköt stationens rotations- axel, så kollisionen kommer tidigare.
Var kraschade de?
I Romulus hangar, på andra sidan stationen. Vi går.
T minus 45 minuter till kollision.
Moder. Vad är statusen på preparat Z-01?
LAGERSTATUS - 100 %
Då finns det hopp.
Vi måste ta oss över till Romulus.
- Nej… - De har spridit sig från labbet.
- Jag ser ingen annan väg. - Andy, kan…
Jag hörde inombords hur ni kallade på mig.
ND-255, artificiell person.
Din modell var en gång central för vår koloniseringsgärning. Det är en ära.
Jag ska presentera mig.
Jag är forskningsofficer Rook, och jag ber ödmjukt om din hjälp.
Jag har tyvärr bara ett direktiv.
Att göra det som är bäst för…
Uppgraderingen gav dig ett nytt direktiv som åsidosätter det gamla.
Jag förstår.
Vad begär ni av mig…sir?
Slutför vårt uppdrag.
Andy!
Andy…
Ursäkta, jag rådfrågade min vän om vår situation. Följ mig.
Vad menar du?
Andy!
Parasitoiderna har inga ögon. De spårar med hjälp av ljud och värmesignatur.
Va?
Kroppstemperaturen.
Om vi höjer värmen i rummet till kroppstemperatur -
- blir vi osynliga för dem då, om vi håller oss tysta?
Det märker vi.
Det är mitt fel.
Ja, det är det.
Ditt, mitt och alla andras.
Vi bestämde oss tillsammans.
Vi tar oss fram till dem.
T minus 40 minuter till kollision.
Korridoren är nu uppe i kroppstemperatur, så varelserna bör inte kunna se er.
Men stress, rädsla, och panik får er temperatur att höjas, och då syns ni.
Svett och gåshud - det är huden som försöker kyla av er. Ge akt på det.
Var lugna och tysta.
Kom nu.
Håll dig undan!
Tyler…!
Kay?
Gud, Tyler…!
Jag är här.
Hjälp mig! Alla är döda. Jag får inte upp dörren.
Spaken med en röd knapp - det finns en nyckel till vänster.
Jag hittar den inte. Det finns ingen nyckel!
- Den måste finnas där. - Okej, okej.
Jag har nyckeln.
Spring.
Vänta!
Skynda dig!
Du stängde nästan för honom.
Ja, men det gjorde jag inte.
Jag beräknade tidpunkten perfekt med större framgång än senast. Eller hur?
Vi närmar oss. Vi går vidare.
T minus 30 minuter till kollision.
Åtkomst nekad.
Kay!
Vi är här nu.
Öppna, Andy. Det ordnar sig nu.
Vi ska få ut dig.
Öppna då!
Herregud… Öppna dörren!
Vi ska få ut dig. Kom igen, Andy.
- Titta inte bakåt… - Andy! - Vad händer, Tyler?
Andy, nu måste du öppna.
Det är vad varelsen väntar på.
Öppna…!
- Hör på mig. Hon är gravid. - Snälla ni…!
- Hon väntar barn. Förstår du? - Att öppna och stänga tar fyra sekunder.
Vad håller ni på med?!
- Då hinner varelsen in hit. - Snälla, öppna…!
Varför hjälper ni mig inte?
Du måste springa nu. Spring!
Du är ju en av oss! Öppna nu, snälla Andy!
Du måste springa!
Kay!
Öppna nu, snälla.
Andy… Jag måste hämta henne.
Jag beklagar, men jag kunde inget göra för att rädda henne.
Du kunde ha öppnat dörrjäveln!
Då hade vi alla varit döda nu.
- Vi måste iväg innan varelsen hittar hit. - Andy…
Vad är ditt primärdirektiv?
Jag har dessvärre ett nytt direktiv. Att göra vad som är bäst för bolaget.
Jag måste ta bort modulen.
Det ligger tyvärr inte i bolagets intresse.
Vi måste vidare.
Nu.
Hur kunde du?
Vad?
Lämna någon kvar?
Vart är vi på väg?
Jag ska slutföra det uppdrag Rook har ålagt mig.
Då ger han Corbelan tillstånd att lyfta och öppnar hangarportarna.
Sen kan ni resa till Yvaga. Och jag återvänder till Jackson. För gott.
Förutsatt att vi tar oss härifrån vid liv.
Vi är framme.
Romulus Beta Lab.
Endast personal med behörighet A-1.
- Vad är det där? - Nåt sjukt biologiskt vapen, säkert.
Tvärtom, faktiskt.
Berätta, Andy. Berätta det jag berättade för dig.
Våra kolonier dör.
Outhärdliga temperaturer, ständiga smittor, giftiga gruvgaser…
Tragedierna avlöser varandra.
Människorna är helt enkelt inte lämpade för rymdkolonisering. De är för ömtåliga.
För svaga.
Här på stationen skulle vi ändra på det.
"Den perfekta organismen" - det är vad människan borde bli.
Så jag åtgärdade denna brist.
Jag tog dess gåva och gav till mänskligheten.
Inuti parasitoiderna jag framställde av xenomorfens dna -
- upptäckte jag en unik icke-newtonsk vätska.
Liv.
I sin mest ursprungliga, oförvanskade form.
Denna mikroorganism kan bli den mest destruktiva patogen som skådats -
- men efter acetylering och syntetisering -
- blev den det mirakel som mr Weyland sökte efter till sin död.
Prometeus eld.
Den gudomliga gåvan till människan.
Z-01 innehåller genomet som gör -
- att xenomorfen aktivt kan påskynda eller hämma sin metabolism.
Med sina symbiotiska egenskaper kan den lätt skriva om värdkroppens dna.
Det är en välbehövlig och emotsedd uppgradering av människan.
Vi kan inte vänta på evolutionen längre.
Okej, kan vi sticka nu?
Uppdraget är att ta med den till kolonin för vidare utveckling.
Rook spårar preparatet.
När det detekteras i skeppet, öppnar han portarna och sänder lastaren till kolonin.
Vänta.
Ser du?
Där.
Den jäveln jagar oss.
Okej, ny plan. Kan du hantera eldvapen?
Ja, för fan.
Pulsgevär F44AA. Elektronisk matning. Kolonitruppernas vapen.
AA står för assisterat sikte. Kolven under armen.
Och handen här.
Sikta på Andy och tryck ner avtryckaren halvvägs.
Ingen fara, säkringen är på.
Du ser - assisterat sikte.
Om du siktar i varelsens riktning, missar du inte.
Var har du lärt dig det här?
Spel och tidningar.
Du har bara ett magasin. 450 skott.
Och du får inte avfyra ett enda.
Syra som blod, som sagt.
Vi är på stationens bottenvåning. Under oss finns bara rymden.
Skjuter ni varelsen väntar omedelbar dekompression.
- Då dör vi alla. - Varför gevär alls, då?
Varelsen kanske ser dem som ett hot och undviker direkta anfall.
- Kanske. - Ett stort kanske.
Jag har hittat en väg via transportbandet. Följ med.
Andy…
Finns du kvar där?
T minus 20 minuter till kollision.
Det finns en hiss i slutet av korridoren som leder till vårt skepp.
- Här finns fler av de där sakerna. - Ja, det var inte bra.
De verkar ha legat här länge.
Andy?
Herregud…
Flitiga små varelser.
Vi får nog leta upp en annan väg.
Det är nog en god idé.
Kolla om du kan öppna här, Andy.
Stopp.
Varför?
Kay!
Tyler!
Kay!
Där är hon!
Ingen fara, vi ska hjälpa dig.
Hon lever!
Vi ska hjälpa dig!
- Vi är här. - Hon förlorar mycket blod.
Det kanske är därför hon inte är implanterad än.
- Hur vet du det? - Det är ingen död parasitoid på golvet.
Du bär skulden, Andy. Så gör nåt. Snälla du!
Människan delar 25 % av genomet med råttor. Och det fungerade på råttan.
Nu så, Kay.
- Låt bli! - Vad har jag för val?
Vi lägger henne i en kryokapsel på lastaren.
Då kan hon få vård i kolonin. Jag litar inte på den där.
- Klarar hon det, Andy? - Om vi skyndar oss.
Sätt fart!
- Här! - Jag tar henne.
Det ordnar sig. Vi är snart framme.
Håll ut lite till, bara.
Se upp!
Var det allt du hade?!
Andy!
Tyler…!
Kay! Lyssna noga nu.
Hissen går till vårt skepp. Ta den här och lägg dig i en kryokapsel.
Autopiloten tar dig till kolonin.
Klarar du det?
- Ja? - Du, då?
Jag tar mig tillbaka på nåt vis.
Låt mig ta ut den.
I gengäld lagar jag dig.
Hör på.
Du dör här.
Det är inte i bolagets intresse. Inte mitt heller.
Kom igen, Andy…
Snälla du.
T minus 10 minuter till kollision.
Rain?
Andy!
- Jag är hemskt ledsen… - Nej, nej.
Det är jag som är ledsen.
Det håller dem inte borta länge.
Kom igen!
- Ni ödslar er tid. - Snälla, hjälp oss!
Öppna dörren!
Jag måste tyvärr avslå din begäran. Preparatet får inte riskeras.
Men jag är tacksam för er ovärderliga insats för bolaget.
Din jävel!
Öppna, Andy.
Det funkar inte.
Fan!
Jag kan inte ljuga om era utsikter, men ni har min sympati.
Tryck på knappen, så tar jag över skeppet och flyger iväg dig.
- Vem är du? - En vän.
Dina kamrater dog för att rädda dig.
Tryck på knappen och låt mig hedra deras uppoffring.
Kan du dra ett av dina skämt?
Varför äter inte monster clowner?
De har lustig smak.
Jag förstår inte kloning.
Då blir vi två.
Jag läste en bra bok om nollgravitation.
Jag kunde inte lägga ner den.
Rain…?
Vad gör du?
Stänger av gravitationsgeneratorn.
Tio. Nio. Åtta.
Sju. Sex. Fem.
Fyra. Tre. Två. Ett.
Funkar det här verkligen?
Det märker vi.
Det funkar.
Rain! Du har 40 procent kvar.
20 procent.
Rain!
Helvete…
Håll dig bakom mig.
Försiktigt, Andy.
Klarade du dig, Andy?
Vi måste till hissen.
NEDRÄKNING TILL NÄSTA GRAVITATIONSOMSTART
Hissen funkar inte utan gravitation.
Redo?
Rain!
Fan!
Nej!
Gravitationsomstart!
- Andy! - Kom.
Andy!
Låt bli henne.
Din subba.
Kollision om 10, 9, 8…
Kay!
- Varför dröjde ni? - Nu åker vi härifrån.
Glädjande att ni överlevde.
MU/TH/UR TAR ÖVER
Akta huvudet nu.
Det kommer att bli bra.
För er båda.
Bolaget kunde inte vara stoltare över er insats.
Jag har meddelat HK.
De tar emot det om ett halvår och färdas hit för att hämta preparatet.
INAKTIVERA AUTOPILOT
Vad gör du?
Ändrade planer.
Andy, stoppa henne. Återanslut oss nu.
Nej, ni får inte! Preparatet måste levereras till bolaget.
Jag måste tyvärr avslå din begäran. Ha en bra dag.
Nu lyssnar ni! Ni saknar betydelse i det stora hela.
Nej!
Det här håller dina system igång fram till Yvaga.
- Men jag trodde… - Jag struntar i det. Du följer med mig.
Om det är bäst för Rain.
Jag har ett nytt direktiv åt dig.
Gör vad som är bäst för oss.
Uppdaterat.
Bra.
LIVSTECKEN KRITISKA KRYOSÖMN UPPHÄVD
Nej!
Vad är det för fel?
Nej…!
Ta bort den!
LASTUTRYMMET SKADAT
AUTOPILOTEN URKOPPLAD
Kay…!
Nej…!
Nej, nej…
Rain - hjälp henne.
Kom, Andy!
Res dig!
Kom igen!
KRITISK TEMPERATUR
MANUELL LASTLOSSNING
"Manuell lastlossning, dra i de fyra spakarna." Okej.
En.
Två.
Tre.
DRA I ALLA SPAKAR FÖR LOSSNING
Styr uppåt. Styr uppåt.
Dö, din jävel!
DESTINATION: YVAGA III
Jag ska laga dig.
Detta är kryologgen för gruvlastaren Corbelan.
Jag har satt kurs mot Yvaga, men vet inte om jag kommer fram eller vad som väntar.
Men vad som än kommer, tar jag det.
Rain Carradine, sista överlevande på Corbelan, loggar ut.
Översättning: Magnus Lässker Svensk Medietext