Floyde, brácho.
Co kdybychom pustili nějakou melodii, jež nám usnadní cestu k zotavení?
- Dobrá. - Moment, počkat.
Doktor říkal, že další třepání hlavou vám přitíží.
Nic takového jsem neřekl.
Ten opravdový doktor.
Musíš vydržet.
Ne.
Nedělejte to.
Síla rocku nás však udolává.
Jo!
MUPETÍ MELA
Začněte trochu dřív a já se přidám.
- Moogu. - No?
Telefonátu od Penny se nemůžu vyhýbat věčně. Co máte?
Jasně, pořád jsme ve fázi nápadů,
ale už máme spoustu...
Kousků puzzlí?
Máme pár zabijáckých úvodů. Třeba tohle.
Hobluj!
Fajn, a ty další úvody?
Jasně! Dva, tři, čtyři!
Bezva.
A jako nezapomeňte na tenhle.
Dál to nepokračuje?
Tohle mě zajímá.
Kdo je ten Johnny? Co se mu přihodilo?
Co na tom záleží? Nic z toho nefunguje.
Stařík Floyd nedává začátky.
Naštěstí máme nadbytek řádných prostředních částí.
Například tuhle.
A...
A ještě...
Tenhle se moc nepoved.
Je to jen velká hnusná hromada hnusu.
Absorbuji veškerou tvou negativitu a měním ji v pozitivní přístup.
Máme i spoustu perfektních konců, třeba...
Taky tenhle.
A tenhle.
Mám nápad.
Co kdybysme spojili začátek, prostředek a konec?
Tak totiž vznikne celá píseň.
V tom je právě zakopaný pes. Nelze se k něčemu nepromyšleně zavázat.
Rozhodnutí, jež učiním dnes,
budou mým závazkem již navždy.
Budeš to zpívat, nebereš si to za ženu.
Přinejmenším se však sestěhujeme, budeme kohabitovat.
Když nám to bude klapat, koupíme si goldendoodla, dáme ho do kočárku
a pojmenujeme ho nějak roztomile, třeba Pudinka nebo Pusinka.
- Nebo Pudles. - Nebo Pudles.
- Pinky. - Penelopka.
- Pinocchio. - Ping pong.
- Pančo. - Pupu.
Myslím, že je evidentní,
proč mají tak vážnou tvůrčí krizi.
Dr. Teeth má strach se rozhodnout, Floyd je prostě perfekcionista.
Je to odpad. Nic z toho nefunguje!
Janice pořád někomu pomáhá,
než aby pomohla s písničkou.
Hromadná masáž!
- To je úleva! -Úžasný pocit.
- Promiňte, můžu do toho vstoupit? - Jistě, pardon.
Co vás pořád tak blokuje?
Pár hitovek už jste snad napsali. Přemalujem svět! je klasika.
To tedy ano!
Žel tento ryzí drahokam jsme vybrousili
pod hvězdami ve volné přírodě před drahnou dobou.
Tenkrát jako by nám noty samy skákaly na papír.
- Pravda. - Snadné časy.
Tak vypadnem z nevětraného studia a vyrazíme znovu pod hvězdy.
Tohle rozhodně potřebujeme.
Tvůrčí pouť,
při níž nás Matka příroda přivine do své písčité, kaktusové náruče.
Tak já se kouknu na internet a něco najdu. Co třeba národní park Joshua Tree?
Výborně.
Stavíme se v kanceláři, kde nám zkusím u Penny vyžebrat víc času.
Hned potom vyrazíme.
- Výlet! - Já vím.
Výlet! Výlet! Výlet!
- Animal výlety fakt miluje. - Cesta bude hodně dlouhá.
S omáčkou nešetři.
Penny?
Noro, přidej se.
JJ mě překvapil mýma oblíbenýma pikantníma žebírkama.
- Vzal jsem porci navíc. Dej si, Žužu. - Neříkej mi tak.
A přestaň jí podstrojovat, aby ti to prodala.
Mělas spoustu času, abys mi dodala nový album.
A dostala jsem velký kulový. Protože to je přesně to, co máš.
To není pravda. Chci říct...
Kapela má nový song.
Je o chlápkovi jménem Johnny a je to...
Muzika jedna báseň.
Nora mi pár těch písní pustila na tajno.
A je to fičák.
- Vážně dobrý. - A dál?
- Co prosím? - Není to tak?
Obdivuju tvou pravdomluvnost.
A ty tvý ostře řezaný rysy.
- Vůbec ničemu nerozumím. - Jsem už fakt nedočkavá.
Máš ještě jeden týden.
Můžeš na slovíčko vedle?
V pořádku, za záchranu mi můžeš poděkovat jindy.
- Poděkovat? - Rádo se stalo.
- Zlý! - Přivedla sis hlídacího psa?
- Kámo, měls počkat v dodávce. - Zlý!
Zrovna jsem vám u Penny koupil ještě trochu času.
- Možná JJ nakonec nebude tak zlý? - Hodný?
Přestaň se mi snažit dostat do hlavy. Nám oběma.
- Jenom se vám snažím pomoct. - Hodný.
- Ne, nepomáhá nám. - Zlý!
Pomáhám ti od první chvíle.
Jak? Objevíš se a chceš koupit vydavatelství.
- Zlý! - A tys ho měla vést.
- Hodný. - No dobře.
Ale co nahrávání u Zedda?
- Zlý! - Zaplatil jsem mu za ty dveře,
- které Animal rozbil. - Zlý.
A pak jsi je na zkoušce nazval oldies.
Nabídl jsem, že jim pomůžu, aby zněli líp než dřív.
Zlý?
- Hodný? - Ne, já...
Popravdě nevím, co si o tobě mám myslet.
Lepší než aby ti to bylo jedno.
Pojď, Animale, jdeme.
- Jak dlouho to bude dělat? - Přijde na to.
Jak dlouho pojedeme?
Dík, že jste mě vzali do party.
- Moc si to užívám. - Tak to jsem ráda.
Ale necítím ruce ani zbytek těla.
Jen vydrž. Do naší pouštní oázy už jsou to jen tři kilometry.
Jasně.
Takhle si představuješ oázu?
Tohle nám Hannah nezamluvila.
Působivý.
Mělo to být luxusní ubytování...
- Jo. - ...na psaní nové muziky!
- Opravdu rustikální. - Jo, podvedli vás.
Tak to ne, okamžitě jim tam volám.
- Kolik hodin je v Bolívii? - Mně osobně se to zalíbuje.
- Je tady vše, co potřebujeme. - Všechno kromě čtyř zdí.
Není tu ani jedna!
Podívejte, jako rozhodně máme marshmallows a lopatu.
Skvěle, můžou nás zakopat, až tady umřeme.
Jako bývalý skautský vedoucí cítím povinnost ti sdělit,
že s touhle lopatou hrob nevykopeš.
Tahle lopata slouží k zahrabávání...
- Bobínek. - Přesně tak.
Haló? Haló?
Haló!
- Dáš si ještě marshmallow? - Jo.
Ještě někdo?
Takže pod hvězdami sedíme už několik hodin.
Ale hudba pořád žádná.
Je třeba být naprosto upřímný a jít opravdu do hloubky.
- Tady máš. - Ne.
Snad přijdeme na to, co vás pořád blokuje.
Proč se Teeth nemůže rozhodnout a Floydovi se nic nelíbí.
Zamyslete se nad svými pocity, chybami, obavami.
Navrhuju to vytančit.
Jo, vytančit!
To není další problém, co máš řešit.
Jdem na to.
- Ou jé, jé. - Tohle jsem potřeboval.
- Dobře, tak já začnu. - To jako vážně?
Vytáhneš na světlo svoje největší selhání a strachy
před námi všemi tady?
Všechny nás něco trápí, ne?
Abych byla upřímná,
myslela jsem, že už budu v životě mnohem dál.
Nevím, kolik mi musí být, abych konečně něco dokázala.
Nemusím ani dokázat všechno.
Možná jen malý domek, nějaký partner. Ideálně k světu.
Výška 190, elán do života, úspěšný tím správným způsobem.
Budeme vychovávat dva a půl dítěte, což je národní průměr.
Chci toho vážně tolik,
roztáhnout křídla a rozletět se?
Neboť já jsem sokolník tak jako můj otec.
Jmenoval se Parvesh. A já jsem jeho dcera!
Noro?
Sokolnice Nora, vládkyně všech vzdušných tvorů.
Není ti nic?
V pohodě?
Na, já cukr nechci. Není dobrý na mozek.
Zoote.
Spotřebujte do roku 1992.
Tak to máme ještě měsíc.
Cože? Ne! To bylo už před 30 lety.
Poslouchejte, cpete se tím celý večer,
ale je to už dávno prošlé!
Ale určitě je to v pohodě. Žádnou paniku.
Na opékání máme klacek.
Dobře. V pohodě, žejo?
Jen prošlé marshmallows.
Nebojte, nic nám to neudělá.
Lipsi? Jsi v pohodě? Dobrý, kámo?
ZACHRAŇ SVĚT, LIPSI
Lipsi?
Úsměv, prosím.
Mrkl jsi.
Lips je mimo, ale vy ostatní... Počkat.
Kde jsou všichni? Kde jsou všichni?
Ahoj. Jak se máš?
Díky bohu, našel jsem tě.
- Janice, moc se omlouvám, že ruším... - Jsi mi...
- ...pojď za námi zpátky k ohni. - ...povědomá.
Napíšeme nějaké písničky.
Pokud nejsi úplně mimo. Kam to jdeš?
Tohle je tak nekonečné!
Jako jsi tu, abys mi pomohla?
- Jasná věc. - Jasná věc.
Cítím teď tolik lásky.
- To my taky, opravdová Janice. - To my taky, opravdová Janice.
- Ale musíš mít ráda i sebe. - Ale musíš mít ráda i sebe.
Jako úplně se mám mít ráda?
Jako úplně.
Víme, že to s kapelou zvládnete,
ale tajemství hudby je v tom mít ráda sama sebe.
- Jasná věc. - Jasná věc.
- Hej!
Moc vám to spolu sluší.
Zvládneme to.
Animale?
Nechceš slézt a něco napsat?
Mimi.
Všechno v pořádku?
Jo. Mimi.
V pořádku, příteli. Budeme dole, než bys řekl švec.
Mimi.
Máš docela pečovatelské sklony, že? Přesně jako naše milá kamarádka Nora.
Nora.
Od první chvíle k ní cítíš pevné pouto.
Nejspíš to nesouvisí,
ale možná vás oba tak hluboce spojuje to,
že jste zůstali sami již v útlém věku.
Nora.
Pointa je, že kvůli tomu silnému spojení
máš za úkol ji chránit.
Ne, pomáhat jí.
Moc vám to spolu sluší.
Koukněte, tamhle na obloze!
Divnější už to ani být nemůže, co?
Myslím, že může. Přišel jsem ti pomoct, Floyde.
Pomoct mi vznést právoplatný nárok na Lví říši
a získat ji tak zpět?
Ne, to bylo ve Lvím králi.
Jsem tu, abych ti řekl, že nemusíš být za každou cenu dokonalý.
Začni znovu dělat muziku.
Říká chlápek, co umí jen imitovat.
Na každém albu mám autorskou píseň!
Je jich už nejmíň 80.
- Kruci, to je fakt hodně. - Možná až moc.
No víš, já...
Nechci prostě nikoho zklamat.
Musí to být perfektní, rozumíš?
Myslíš, že mně záleží na tom, co si lidi myslí?
- Očividně ne. - Přesně tak.
Přestaň se týrat tím, co si myslí ostatní.
To ty jim máš říct, co si mají myslet.
Přesně tak, podivný Weirde.
Pamatuj, kdo jsi, Floyde. Ten jediný pravý král.
Pamatuj.
Sbohem, divný „Weird Al“ Yankovici!
Tak přece jen děláš Lvího krále, to je skvělé.
Je, žejo?
Takovou inspiraci jsem nepocítil už léta.
- Pojď na mou hruď, mluvící kaktuse. -Říkej mi Davisi.
- Moc vám to spolu sluší. - Děkuju.
- Nazdar, jak to jde? To jsem já. -Čau, Moogu.
- Seš v pohodě? - Já jo, a ty?
Žádný strach.
Skautský vedoucí je vždy připraven. Hned jsem zpátky s pinzetou.
Cože?
Nazdar, chlape. Tvůj nový kamarád?
Přesně tak, chlape. To je můj kámoš Davis.
Docela bizarní.
Možná až příliš.
Opatrně.
Uvězněn v klaviatuře.
Že by mi pomohlo zahrát správnou melodii?
Jo?
Dostaňte mě odsud!
Vypadá to, že ti ten prsten sedí.
Penny?
Stačilo napsat jeden song, co by tě osvobodil. Ale nezvládnuls to.
A víš proč? Protože se neumíš zavázat hudbě ani mně!
No tak, Jiskřičko. Víš, že já na věčnou lásku nejsem.
Nikdo neříká, že to musí být věčně.
Prostě se něčemu jednou zavaž.
- Chápeš? - Ano, chápu!
- Moogu, pomoz mi. Jsem tady dole. - Teethe, co se ti stalo?
Mají se takhle natahovat?
- Moc vám to spolu sluší. - Cože?
Janice, pomocnou ruku, hoď sebou!
Tohle bude dlouhá noc.
To byl teda výlet.
- Už je ti líp? - Jo.
Už jsem zase sama sebou.
- V dobrém i zlém. - Ale no tak.
- Jsi na sebe moc tvrdá. - Vážně?
Nejen že kapela nechtěla čelit svým strachům,
navíc jsem já přiznala ty svoje.
Myslíš si, že se nikam neposouváš,
ale jak já tady sedím, zdá se mi, že ti to docela jde.
- Vážně si to myslíš? - Stopro.
Dík, JJi.
Co prosím?
Pardon, nemůžu ho dostat z hlavy.
Moc vám to spolu sluší.
Jo.
To máš pravdu.
Evidentně seš ještě trochu mimo.
Ale prosím tě, jsem v pořádku. Teď když mě omluvíš, je čas letět.
Proboha... Dobrá, tak si leť.
Šťastný let přeju.
Půjdu nachystat dodávku.
Včera jsem potkal kaktus.
Já potkala spoustu svých já.
Mimi.
Kdo by to řekl, že nejlepší radu dostanu od nejdivnějšího z nejdivnějších Alů.
Všichni jsme někoho potkali. Ale nebylo to k ničemu.
Až se vrátíme, budu muset říct Penny, že nemáme zhola nic.
Pokud k tomu můžu něco poznamenat, label lady, i nic je něco.
Nic na naše album asi nedáme a neprodáme, že?
Tohleto soulové sólo není nic. Není to třeba nový začátek?
Jo, nezní to špatně.
- Já si k těm strunkám zabroukám. - Tak spusť.
To by šlo.
Dobrý.
V kuse... Ne.
Jojo, pokračuj.
Jo.
- Vůbec to není špatný. - To ne.
- Teď už jen potřebujem prostředek a konec. - Jako já bych rozhodně měla refrén.
Tak sem s tím.
Jo.
Pletu se, nebo právě našli způsob, jak překonat ten tvůrčí blok?
Ne.
Tys ho našla.
Měj se ráda
Ten obraz je fakt úžasný.
Jasná věc.
Moje potřeba pomáhat druhým byla jen výmluva, abych nemusela pomáhat sobě.
Dobrouky, spolunocležnice.
Dobrou, Janice.
Dobrou, Animale.
Noro.
Zlaté časy.
- Tak co na to říkáš? - No určitě bych nepoužila slovo brilantní.
Protože je to zázrak!
Díky Noře jste vy zmetci znova ve hře.
Neříkal jsem to? Muzika jedna báseň.
Děkuju ti.
Tak fajn, doblafat a do boudy!
Pořád ještě musíte makat na zbytku alba.
- Zítra to chci mít na stole. - Co?
Momentík.
Pokud mohu, nikdo nezná dne ani hodiny.
Nechť tedy žijeme dneškem. Tímto prohlašovávám,
že zbožňuji zde přítomný vulkán něžnosti,
a tímto se zavazuji k naší lásce, již budu sdílet s celým světem.
Já tě... Máte času, kolik chcete.
Tak to beru.
Tak to beru!
Dr. Teeth se konečně rozhodl, Floyd skládá, Janice se uzdravuje
a Lipse jsem slyšela mumlat si pod fousy cosi o záchraně světa.
A co ty, sestřičko?
Moog mi nejspíš ukázal,
že se mi daří o dost líp, než jsem myslela.
- Minimálně kapele to začalo šlapat. - Jo.
Teď už je nic nezastaví.
Dobrý den, co byste rádi?
Snad jsme tu správně.
Přišli jsme za synem.
Mami?
- Tati? - To jsme my, juniore.
- Pojedeme domů. - Jo.
Nehýbat se.
Děkuju. A co vy tady chcete?
České titulky Lenka Červená