Hei!
Nu e de bine.
De fapt, este absolut grozav.
Foarte adevărat.
Căci când duba se strică, formația devine electrică.
Doi, trei, patru!
Nu, nu, nu. Uitați ce blocaj e aici!
- Dar nu suntem blocați. - Nu, adică...
- Plecați de aici. - Când terminăm să fim simfonici?
Putem să cerem melodii?
Doi, trei, patru!
Anterior în The Muppets Mayhem...
- Bună! Cu ce vă pot ajuta? - Bună! Sper că e aici.
Îl căutăm pe fiul nostru.
Mamă?
Tată?
Am venit să te luăm acasă, Junior.
Da.
Mereu am vrut să venim la Cavity Con,
dar niciodată nu am avut timp,
fiindcă oamenii aveau mereu tot mai mare nevoie de dentiști.
Poftă bună! Sunt cele mai bune gogoși franțuzești din New Orleans.
Bine. Este...
Bună, Floyd Pepper!
Doamnă.
Mâncați! Arătați toți ca niște scobitori.
Imaginați-vă surprinderea noastră când ne-au spus că ne acordă marea onoare,
premiul „Un milion de zâmbete”, și chiar aici, la Cavity Con.
Sunt foarte nedumerită.
E ca un premiu Oscar, dar pentru ceva important.
Realizarea stomatologică a secolului.
Am venit pentru ca Junior să nu mai piardă timpul cu tâmpeniile astea muzicale
și să preia cabinetul stomatologic, așa cum a promis,
să nu-i frângă inima mamei.
- Nu-i așa, Gerald? - Da.
Cine vrea ață dentară? Înhață-ață, înhață-ață, înhață-ață.
- Arată-le cum se face! - Bine.
Bagă ața între dinți. Sus și jos, și nu renunți.
- Cu rima asta te bucuri de dinți, nu? - Da.
Ce se petrece?
În regulă. Mergem la hotel. Vă sărutăm pe toți.
Doamnă.
Floyd.
Stați, Dr. Teeth chiar este doctor?
Da, dragul nostru doctor este un erou muzical al inimilor și sufletelor.
Este și un doctor stomatolog complet acreditat.
Deci, da.
Băieți, se simte bine?
Cu siguranță nu.
Retrăiește o amintire, sub influența stresului.
Toată lumea la bordul Expresului molar! Cine vrea ață dentară?
EXPRESUL MOLAR
- Nu-i așa, Gerald? - Da.
Dar mai întâi, înhață-ață.
Înhață-ață.
Junior, mai adu-mi mostre gratuite, copiii sunt înnebuniți după ele!
Bine, mamă.
Originalul magazin de muzică MELODIILE LUI JERRY
Ce melodie antrenantă!
Mulțumesc! Încă învăț.
Da, încă nu reușesc să-mi pun degetul pe coarda asta mică.
Ia spune, tu cânți?
Nu, nu. Dar știi ce-mi place să fac?
- Ce? - Să intru în cluburi, pe strada Bourbon.
- Da? - Și să mă uit în geam.
- Da? - Mereu mă prind. Dar, știi...
- Da, e gratis. - Da.
Poți să vii oricând aici, să asculți melodiile la care lucrez.
Dacă vrei. De exemplu, uite, asta sună cam așa.
- Da! - Scuze, nu m-am putut abține.
Nu, nu, nu! Ți-o fac cadou.
Știi, deja ți-au curs balele pe ea.
- Nu, nu. Nu se poate. - Ba se poate. Ai un talent înnăscut.
Și m-ai ajutat să găsesc puntea.
Hai s-o luăm de la capăt! Haide! Doi, trei, patru.
Ce-mi place!
Junior! Ce faci?
Jucăria aia de gură o să-ți facă praf smalțul de pe dinți.
- Spune-i, Gerald! - Da.
E vina mea, doamnă. Da, el doar mi-o ținea.
Ei bine, ia-o înapoi,
fiindcă acest cavaler va deveni doctor într-o zi.
- Da, doamnă. - Haide, iubitule!
O zi frumoasă!
- Mersi! - Da. Nu-ți face griji!
Viitor doctor.
Ne mai vedem.
Amintire.
- Te simți bine? - Cine vrea mâncare de bame?
Haideți să prindem homari!
Să prindeți homar? Nu. Abia v-ați pus pe treabă.
Și acum ne ridicăm iar.
Știi, cam o dată la zece ani, părinții lui Teeth vin în oraș
și-l fac să-și piardă capul spunându-i să preia cabinetul familiei.
Dar nu-ți face griji!
Trebuie doar să așteptăm
să încheie călătoria de întinerire emoțională.
Cum?
Da. Dar, în final, îi refuză și lucrurile revin la normal imediat.
- Și cam cât durează „imediat”? - Poate o săptămână, uneori o lună.
Prin 2000, a durat ani buni.
Ce vremuri nebune! Anii plini de pățanii.
Super! Dar nu putem să ne pierdem solistul o săptămână până la un deceniu.
Nu. Mă duc să-i bag mințile în cap.
- Teeth! - Stai așa! Vino înapoi!
Stai! E nevoie de un proces lung.
- Ce nu știi tu nu e nimic. - Stai așa!
- Nora! - O, frate!
Da. Așa o cheamă.
- Nora. - Da. Am recuperat-o, noi doi.
- Nora. - De ce-i tot repeți numele?
- Nora. - Și acum îl spui în șoaptă.
- Nora. - În regulă.
Barca e gata, mi-am pus cizmele. Ultima strigare pentru a prinde homari!
Stai, nu poți să pleci așa... Și a plecat.
Asta înseamnă doar că prima fază a procesului său
a început în mod oficial.
Vestea bună e
că mereu se termină cu o delicioasă mâncare de bame pentru foame.
Vestea rea e că apoi urmează faza a doua.
Stai, faza a doua?
Malaise creativă.
- Ce creativă? - Maioneză creativă.
Ce creativă?
De ce?
De ce? De ce? De ce? De ce? De ce?
De ce?
Poate că apoi urmează „Cum?”.
Și după faza cu malaise, urmează nesiguranța muzicală.
Da, pe cine păcălesc? Eu nu sunt un pianist profesionist.
Nici măcar la trianglu nu știu să cânt.
Cum?
Vezi? Nu sună bine.
Vezi?
Și după ce zdrăngănește la trianglu, urmează răzvrătirea explozivă.
Ajunge! N-am nevoie de tine!
N-am nevoie de părinții mei! Și n-am nevoie de triangluri!
De fapt, respingăresc toate formele. Inclusiv romburile.
Apoi urmează regretul exploziv.
Îmi pare așa de rău!
Îmi pare așa rău!
Și asta nu e nimic în comparație cu următoarea fază,
care este o amintire foarte abruptă...
FELICITĂRI ABSOLVENȚI
O, băiețelul meu e un doctor stomatolog acreditat.
Așa cum spunea răposatul tău străbunic:
„Fie ca scuipătoarea ta să dea pe dinafară de noroc.”
- Nu-i așa, Gerald? - Da.
Mulțumesc pentru toate aceste cuvinte minunate, mamă!
Și pentru cel drăguț din partea ta, tată!
Ei bine, urmează să devină și mai drăguț.
- Cutia de aur pentru ață a străbunicului? - Exact.
Desparte-te de prietenii tăi stomatologi! Mergem să aducem Expresul molar.
- Haide, Gerald! - Mulțumesc, mamă! Mulțumesc, tată!
Mișcă-ți fundulețul, Gerald!
Hei, te cunosc! Viitor doctor, nu?
Sau ar trebui să spun „Actual doctor”? Mă mai știi de la magazinul de muzică?
Da.
Abia te-am recunoscut cu mustață și fără ochelari.
Da, mi-am lăsat-o lungă, pe ei i-am pus pe fugă.
Și uneori mă izbesc de pereți? Desigur.
- Acum las muzica să mă conducă. - Te salut, sergent!
De fapt, am fost destituit în mod rușinos de la West Point,
am transformat marșul funerar într-o odisee jazz.
Iar acum îmi urmez visurile. La fel ca tine, nu?
- Da, probabil că da. - Da.
Încă nu reușesc să cânt la ultima coardă.
Te-ai gândit vreodată să cânți la o chitară bas?
Mai puține corzi, mai puține degete. Ești isteț, doctore.
Că veni vorba. Am ceva pentru tine.
- Poftim! - Haide!
Nu-mi vine să cred că o ai.
Mereu am vrut să-ți mulțumesc că m-ai ajutat cu puntea.
Mai știi...
Ce-ai zice să mai încerci o dată?
Nu, mersi. Nu, nu, eu nu sunt muzician. Nici măcar nu știu cum să...
Asta e!
Haide!
Toată lumea la bord, Junior!
Iar îți pierzi timpul cu huliganul ăla muzicant?
Tatăl tău nu e de acord. Nu-i așa, Gerald?
Da.
Mersi mult, dar mai bine o păstrezi tu. Și mult noroc cu visul tău, sergent!
Și tu, doctore, și tu!
Nimic cu se compară cu o amintire minunastică
pentru ca peștișorii să-și ia zborul!
Chiar așa. „Ura!”
- Înseamnă că s-a terminat procesul? - Nu, nu.
Asta e doar faza de înflorire maniacă.
Știți ceva? Eu sunt mulțumită. Uitați la el cum cântă!
- Moog, spune-mi, te rog... - Înregistrez fiecare notă.
Frate, îmi vine să te sărut!
Da, doar îmi fac treaba.
Nora.
Da.
Știm toți că-ți place de Nora.
Nora.
Ți-ai pus mâna pe inima mea.
- Nora. - În regulă.
Uite, am de lucru aici, băiete. Bine? Deci poate o lăsăm mai moale cu Nora, da?
- Bine. - În regulă.
Nora, Nora, Nora...
E incredibil, Hannah.
Mama lui Dr. Teeth a subminat tot albumul.
- Doamna aia și-a nenorocit copilul. - Îmi sună cunoscut.
Haide!
Da, poate că am probleme mari cu mama, dar nu poți s-o compari cu Tina Teeth.
Vreau să spun doar că ai trecut și tu prin asta.
Tu chiar ai putea să-l ajuți pe Teeth.
Bine.
Masca mea cu brânză de capră mi s-a închegat, în sfârșit, pe față.
- Sper că n-am pierdut discuția fetelor. - Nu.
Doar o ședință nedorită de psihoterapie cu Hannah.
Că veni vorba de psihoterapie,
mâine o să fie o zi foarte neobișnuită,
cu următoarea fază a lui Dr. Teeth.
Impulsivitate romantică.
- Twinkles! - Ce vrei?
- Mănânc șnițel picant. - Vestea mea e mai importantă ca orice.
Vrei să fii soțioara mea iubită?
Pentru toată eternitatea.
Stai! Nu răspunde! Părinții lui sunt în oraș.
- Poftim? - Nu ți-am spus asta?
Iar cu mama ta?
De șase ori am trecut prin procesul ăsta nebunesc.
Voi avea grijă să nu se mai repete.
Oricum ar fi, îl păstrez.
Singurul lucru care îmi place mai mult ca un șnițel e un inel.
Teeth, știu că lucrurile sunt complicate cu mama ta, bine? Crede-mă, te înțeleg.
Dar, în cele din urmă,
trebuie să-ți împlinești visele tale, nu pe ale lor. Bine?
Dar...
Dar cum?
Punând capăt acestui proces
și arătându-le părinților tăi că tu deja ești un doctor.
Un doctor al inimii și sufletului.
Așa e, al inimii și sufletului.
Îți sunt recunoscător, dnă Casa de discuri.
Salut!
Ce ai făcut?
De ce i-ai spus doctorului să pună capăt procesului?
De ce ai făcut asta?
Fiindcă nebunia asta trebuie să înceteze. Apropo, cu plăcere!
Nu înțelegi, nu? Teeth nu poate pur și simplu să pună capăt procesului.
De ce nu?
Fiindcă procesul se termină mereu cu faza când Teeth le spune „nu” părinților.
Dar singurul mod în care face asta
- ... e dacă parcurge tot procesul. - Tot procesul.
Dar acum că tu ai pus capăt procesului în mod prematur,
Teeth nu va mai spune „nu” și va accepta viața oribilă,
- ... stabilă financiar, a unui dentist. - A unui dentist.
Ascultați, sub nicio formă Dr. Teeth nu va fi Dr. Teeth,
dentistul. O să găsesc un mod să-l aduc înapoi.
Aș aștepta până după următoarea amintire.
- Care amintire? Teeth nici nu e aici. - Nu e amintirea lui.
E a mea.
Nu cred că te-ai spălat pe dinți, Eugene.
Mă scuzați.
Aș vrea să fac o rezervare pentru Turul de mlaștină Cajun Pride.
Vă spun cu regret că biroul lor este alături.
Hei, tu ești! E bunul doctor.
Ei spune! E chiar sergentul Pepper.
Ai ajuns în cabinetul stomatologic al familiei mele.
Asta este? Ce ciudată e viața!
Dacă tot am venit, ai putea să arunci o privire sub capotă?
În regulă, deschide gura mare și spune...
- Da. Văd problema. - Care este?
Nu ai dinți. O să ai nevoie de o punte.
Păi, mi-ai dat deja una din alea, mai știi?
Adică o punte dentară, dar a ta e mult mai drăguță.
Haide! Încă o mai ai?
N-ar trebui. Dar o voi face.
Asta e!
- Hei! - Haide, frate!
În numele râului, ce se petrece...
- Tu, din nou? - Doamnă.
Ce face aici cântărețul ăsta ambulant?
Asta mă tot întreb și eu, mamă.
Universul ne tot aduce împreună.
Cred că e destinul.
Destinul tău e să fii dentist.
Și, într-o zi, vei prelua cabinetul
și vei aduce zâmbete pe mii de fețe, așa cum ai promis.
- Nu, Gerald? - Da.
Mama are dreptate, am promis că voi prelua cabinetul familiei.
Dar nu am spus când.
Ce faci acolo?
O măsură de siguranță, ca să spun așa. Hai să mergem!
Încotro mergem?
Spre destinul nostru.
Părinții tăi vor duce lipsa autobuzului?
Desigur.
Frate, ce amintire lungă!
Da, Zoot încă o retrăiește.
În regulă. Gata cu amintirile! Trebuie să-l ajutăm pe Teeth cu părinții lui.
E prea târziu. A plecat.
- E cu părinții lui la Cavity Con. - Și a lăsat asta în urmă.
Coronița lui de aur?
Chiar a plecat de tot.
Nu. Luați-vă instrumentele! Mergem să creăm haos.
Haide!
- Nora. - Frate, nu din nou!
Slujba asta e cea mai importantă șansă din viața mea
și n-o s-o dau în bară îndrăgostindu-mă de șefa mea.
Nu m-am îndrăgostit.
- Nora! - Bine, în regulă. Poate puțin.
N-o cunoști. Nu iese decât cu tipi șmecheri ca JJ.
Iar eu abia mă chinui să... De ce stau să-ți explic ție?
Las-o baltă! Bine?
- Hei, vii sau nu? - Sunt numai al tău.
Nu!
Bine.
Nora.
Vă prezentăm câștigătorii premiului „Un milion de zâmbete”,
Dr. Tina Teeth și asistentul ei de-o viață, Gerald.
Sunteți foarte amabilă.
Este incredibil. Premiul „Un milion de zâmbete”.
Vă spun sincer,
eu și Gerald n-am visat niciodată că vom primi această onoare.
- Nu-i așa, Gerald? - Da.
Deși urmează să ne pensionăm, cabinetul Teeth va continua,
căci fiul nostru s-a întors acasă pentru a ne îndeplini cel mai mare vis.
Vino și spune și tu ceva, Junior!
- Haide! - Bine, mamă.
Atenție, Cavity Con,
este chemat Doctor Gerald Teeth Junior. Salut, frate!
Știți, compunem această melodie din ziua când ne-am cunoscut.
Și cred că e timpul s-o terminăm, nu?
Nu va face așa ceva, cântăreț ambulant.
De ce trebuie să ne faci mereu probleme?
Dv. le numiți probleme, doamnă. Eu spun că sunt ceea ce vreau eu.
Hei, Teeth!
E timpul pentru celebrare, doctore!
În regulă.
O, Doamne!
N-o face, Junior! Mi-ai promis.
Cu siguranță e mai tare decât să pui plombe dentare.
Este incredibil!
Aurora boreală.
Așa strălucitoare! Probabil că strălucește deasupra Dallas-ului.
Îți poți închipui așa ceva?
Ia te uită!
Ține cadența cu două cutii de conserve.
Cred că duo nostru a devenit un trio.
Haide, Animal!
Nu te mișca! Mulțumesc, microbuz!
Da.
Ăsta zic și eu tratament pe acoperiș.
Mă scuzați! Junior, o, Doamne! Știi...
Mamă, nu trebuie să spui nimic.
V-am promis ceva cu mult timp în urmă și intenționez să-mi țin cuvântul.
Nu dacă am și eu un cuvânt de spus.
- Gerald? - Tată?
Ascultă-mă bine, Junior!
Tot ce ne-am dorit a fost să ai un viitor strălucit.
Să aduci zâmbete pe fețele oamenilor.
Când privesc în jur azi, e clar.
Aduci zâmbete pe fețele oamenilor de foarte mult timp.
Deci, dacă merită cineva de aici acest premiu, e incomparabilul Dr. Teeth.
Nu-i așa, iubito?
Da.
- Mamă. - Junior.
Mulțumesc, mamă!
Și noi îți mulțumim, Floyd Pepper.
Doamnă.
Junior, ai fost nemaipomenit. Ești exact ca mama ta.
Doi, trei, patru!
LISTA DE PIESE
PIESA 1 ÎȚI POȚI ÎNCHIPUI AȘA CEVA?
PIESA 2 GUȘĂ-ROȘIE GÂNGUREȘTE
PIESA 3 CE VREAU EU
Da. Cum e? E un Do?
PIESA 4 CINE CÂNTĂ ROCK?
Asta e gata. Pune-o pe panou!
Păpușile Muppets vor ști și asta.
Încă una gata și e o minunăție.
Șase melodii în șase zile. Sunteți pe val.
N-ar fi fost posibil fără tine, Casa de discuri.
Mai întâi ne-ai ajutat să depășim blocajul creativ,
apoi m-ai ajutat să-mi descâlcesc divergențele familiale, cum se spune.
Mă bucur că, într-un final,
părinții tăi au putut să-ți accepte visul tău
în locul visului lor.
Mulțumesc!
Trebuie să dorm puțin,
căci formația chiar știe să danseze toată noaptea.
Și „o parte din fiecare zi”. Chiar astea sunt versurile.
N-am văzut până acum tatuajul ăla.
Da.
„O iubire”?
Fan de-o viață al lui Bob Marley.
Nu mai spune!
O INIMĂ
Nu se poate!
E o nebunie, nu? Care sunt șansele?
Cred că e la fel ca în cazul lui Teeth și Floyd.
Uneori muzica aduce împreună doi oameni potriviți unul pentru altul.
Da. E destinul.
- Ne vedem mâine. - Da. Noapte bună!
Nora.
Zâmbește larg!
O, nu!
Subtitrarea: Ligia Bradeanu