Hej!
To nie je dobré.
Je to vlastne úplne skvelé.
Veľká pravda.
Lebo keď sa pokazí dodávka, kapela sa rozohní.
Dva, tri, štyri!
Nie. Vy sa tu ale predvádzate.
- Presne o to nám ide. - Nie, blokujete to tu.
- Musíte sa pohnúť. - Keď dohráme?
Hráte aj na želanie?
Dva, tri, štyri!
MUPPEŤÁCKA MELA
Videli ste...
- Zdravím. Môžem vám pomôcť? - Dobrý deň. Dúfam, že sme tu správne.
Hľadáme nášho syna.
Mama?
Ocko?
Sme tu, aby sme ťa vzali domov, Junior.
Hej.
Vždy sme chceli prísť na konferenciu,
no nikdy nám to nevyšlo,
lebo v zubnej ordinácii sme mali vždy plno.
Bum! Dobrú chuť. Najlepšie šišky v New Orleans.
- Bum! - Dobre. To je...
Zdravím, Floyd Pepper.
Madam.
Jedzte. Všetci vyzeráte ako špáradlá.
Predstavte si naše prekvapenie, keď sme zistili, že sme čestne vyznamenaní
cenou Milión úsmevov, a to priamo tu na dentálnej konferencii.
Som veľmi zmätená.
Ako Oscar, len za niečoho dôležité.
Zubný úspech storočia.
Prišli sme Juniora presvedčiť, aby prestal strácať čas s týmto hudobným nezmyslom
a konečne prevzal našu zubnú prax, ako to sľúbil,
inak matke zlomí srdce.
- Nie je to tak, Gerald? - Hej.
Kto chce zubnú niť? Chytajte zubnú niť.
- Ukáž im to. - Dobre.
Dáte si niť medzi zuby. Nezabudnúť nad a pod.
- To je náš slogan pre zdravé zuby, však? - Hej.
Čo sa deje?
Dobre. Ideme do hotela. Všetkých bozkávame.
Madam.
Floyd.
Počkať, doktor Zuby je skutočný lekár?
Áno, náš drahý starý doktorko je hudobný hrdina srdca a duše.
Ale aj plne licencovaný a akreditovaný zubár.
Takže áno.
Chlapci, je v poriadku?
Určite nie.
Má len živý, stresom vyvolaný záblesk spomienok.
Všetci na palubu Stoličkového expresu. Kto chce zubnú niť?
STOLIČKOVÝ EXPRES
- Však, Gerald? - Hej.
Ale najskôr je čas na vzorky nite zadarmo.
Vzorky nite.
Junior, choď mi ešte po ďalšie vzorky. Tieto deti ich milujú!
Dobre, mami.
JERRYHO HUDOBNINY
To je ale chytľavá melódia.
Ďakujem. Stále sa učím.
Akosi stále neviem natiahnuť prst na túto strunu,
ale ty mi povedz, hráš?
Nie. Ale viete, čo rád robím?
-Čo? - Chodím ku klubom na Bourbon Street.
- Hej? - A pozerám sa cez okná.
- Hej? - Vždy ma chytia. Ale je to...
-Áno, je to zadarmo. - Hej.
Tu sa môžeš zastaviť kedykoľvek a vypočuť si ma brnkať si melódie.
Ak chceš. Táto, na ktorej pracujem, znie napríklad takto.
- Hej! - Prepáčte, nemohol som si pomôcť.
Nie! Ber to ako darček.
Keďže si to celé oslintal a tak.
- Nie. Nemôžem. - Ale môžeš. Si prirodzený talent.
Myslím, že si mi našiel to správne premostenie.
Od začiatku? Tak poďme. Dva, tri, štyri.
Paráda!
Junior. Čo to robíš?
Tá ústna hračka ti vytiahne zo zubov amalgámovú výplň.
- Povedz mu to, Gerald. - Hej.
To je moja chyba, madam. Len mi to držal.
Najlepšie bude, keď si to vezmete naspäť,
lebo tento pekný chlapec bude jedného dňa doktor.
-Áno, madam. - Poďme, zlatko.
Prajem pekný deň.
- Vďaka. - Hej. Nerob si starosti.
Budúci doktor.
Uvidíme sa.
Záblesk spomienok.
- Si v poriadku? - Kto ešte cíti polievku?
Je čas na rybačku.
Na rybačku? Nie. Práve som vás dostala späť do hry.
A teraz je to tu zase.
Každých asi desať rokov sa rodičia doktora Zuby dovalia do mesta
a presviedčajú ho o tom, že má prebrať rodinnú zubnú ordináciu.
Ale to nič, neboj sa.
Musíme len počkať,
kým prejde svojou emocionálnou cestou ozdravenia.
Čo?
Hej. Ale nakoniec im povie nie a veci sa čoskoro vrátia do normálu.
- Koľko času je „čoskoro“? - Môže to byť týždeň, niekedy mesiac.
Raz to bolo asi desaťročie.
To bola divočina. Nezbedné roky to boli.
Sranda. No nemôžeme prísť o nášho vedúceho speváka na týždeň či desať rokov.
Nie. Idem ho prehovoriť.
- Zuby! - Počkaj. Vráť sa!
Počkaj. Je to zdĺhavý proces.
- Nevieš nič. - Počkaj.
- Nora! - Prepána.
Hej. Tak sa volá.
- Nora. - Hej. Podporujeme ju, ty a ja.
- Nora. - Z nejakého dôvodu to stále opakuješ.
- Nora. - A teraz šepkáš.
- Nora. - Dobre.
Čln je pripravený, gumáky nachystané. Posledná výzva na rybačku.
Počkaj, nemôžeš len tak ísť... A je preč.
To znamená, že fáza jedna jeho procesu
sa oficiálne začala.
Dobrou správou je,
že to vždy končí lahodnou rybacou polievkou.
Zlou správou je, že potom prichádza fáza dva.
Počkajte, fáza dva?
Kreatívna malátnosť.
- Kreatívna čo? - Kreatívna majonéza.
Kreatívna čo?
Prečo?
Prečo? Prečo?
Prečo?
Možnože ďalšou otázkou bude „začo“.
A po fáze malátnosti prichádza hudobné sebaspochybňovanie.
Čo si to tu nahováram? Nie som žiadny klavírny virtuóz.
Neviem ani len udrieť to triangla.
Čo?
Vidíte? Neznie to dobre.
Vidíte?
A následne prichádza výbušná rebélia.
Stačilo! Nepotrebujem vás!
Nepotrebujem svojich rodičov! Ani triangle!
Odmietam vlastne tvary každého typu. Dokonca aj kosoštvorec.
Potom prichádza výbušná ľútosť.
Je mi to tak ľúto.
A to nie je nič v porovnaní s ďalšou fázou,
čo je veľmi náhly záblesk minulosti...
GRATULUJEME ABSOLVENTOM ROČNÍKA
Z môjho chlapca je certifikovaný zubár.
Ako povedal tvoj prapradedko:
„Nech vaše šálky na pľuvance vždy pretekajú šťastím.“
- Však, Gerald? - Hej.
Ďakujem za všetky tie nádherné slová, mami.
A aj od teba je to milé, ocko.
A bude to ešte krajšie.
- Prapradedkovo zlaté puzdro na zubnú niť? - Samozrejme.
Bež sa rozlúčiť s kamošmi zubármi, my ideme po Stoličkový expres.
- Poďme, Gerald. -Ďakujem, mami. Ďakujem, oci.
Kopni do vrtule, Gerald.
Hej! Teba poznám. Budúci doktorko, však?
Alebo by som mal povedať súčasný doktorko? Pamätáš si ma z hudobného obchodu?
Hej.
Skoro som vás nespoznal s tými fúzikmi a bez okuliarov.
Hej, zapustil som fúziky a okuliare som vyhodil.
A narážam niekedy do stien? To si píš.
- Teraz sa nechám riadiť hudbou. - To chválim, seržant.
Vlastne ma nečestne prepustili z West Pointu za to,
že som z armádnej hymny spravil jazzovú odyseu.
A teraz len nasledujem svoje sny. Trochu ako ty, čo?
- Hej. Áno, myslím, že áno. - Hej.
Stále ale neviem chytiť tú poslednú strunu.
Nepremýšľali ste o hraní na basovej gitare?
Menej strún, menej prstov. Rozumné, doktorko.
Hej, to mi pripomenulo. Niečo pre teba mám.
- Nech sa páči. - No tak!
Neverím, že ju stále máte.
Stále som ti chcel poďakovať za to tvoje premostenie.
Vieš...
Čo tak to znovu vyskúšať?
Nie, vďaka. Nie som hudobník. Ani neviem, ako...
To je ono.
No poď.
Všetci na palubu, Junior.
Znovu sa bratríčkuješ s tým hudobným chuligánom?
Tvoj otec to nedovolí. Však, Gerald?
Hej.
Ešte raz vďaka, ale radšej si to nechajte. A veľa šťastia s vaším snom, seržant.
Veľa šťastia aj tebe, doktorko.
Nie je nič lepšie ako úžasné záblesky spomienok,
aby sa tieto prstíky prebrali k životu.
„Fúha,“ má pravdu!
- Znamená to, že proces je dokončený? - Nie.
To je len fáza manickej prosperity.
Viete čo? To beriem. Pozrite sa na neho.
- Moog, prosím, povedz mi... - Nahrávam každú notu.
Kamoš, to by si zaslúžilo aj bozk.
Len si robím svoju prácu.
Nora.
Hej.
Všetci vieme, že ju obdivuješ.
Nora.
Máš ruku na mojom srdci.
- Nora. - Dobre.
Hej, mám tu prácu, kamoš. Dobre? Už by to s tou Norou aj stačilo.
- Dobre. - Fajn.
Nora, Nora...
Je to neuveriteľné, Hannah.
Mama doktora Zuby vykoľajila prípravu celého albumu.
- Tá dáma má na svoje dieťa zlý vplyv. - To znie povedome.
No tak.
Pozri, možno mám veľké problémy s mamou, ale nemôžeš ju porovnávať s Tinou Zuby.
Len hovorím, že ty sama si si tým prešla.
Ak doktorovi Zuby môže niekto pomôcť, tak si to ty.
Dobre.
Moja kompostom obohatená maska z kozieho syra sa mi konečne prilepila na tvár.
- Snáď som neprišla o babské reči. - Nie.
Dostala som len nevyžiadanú terapeutickú radu od Hannah.
Keď už hovoríme o terapii,
zajtra bude pre doktora Zuby veľmi náročný deň,
bude prechádzať ďalšou fázou.
Romantickou impulzivitou.
- Iskrička. -Čo chceš?
- Rušíš môj čas na štipľavé krídelká. - Mám novinku, čo všetko prekoná.
Urobíš mi tú česť a staneš sa mojou zákonom priznanou manželkou?
Na celú večnosť.
Neodpovedajte. V meste sú jeho rodičia.
-Čo? - Nezmienil som sa o tom?
Zase tá tvoja matka?
Šesťkrát sme si prešli týmto mešuge procesom.
Uistím sa, že sa to už nezopakuje.
Tak či onak si ho nechám.
Jediné, čo milujem viac ako krídelko, je prsteň.
Pozri, Zuby. Viem, že to máš s mamou komplikované. Ver mi, rozumiem tomu.
Ale nakoniec
sa musíš postaviť za svoje vlastné sny. Nie za ich.
Ale...
Ale ako?
Musíš skončiť s celým týmto procesom
a konečne rodičom ukázať, že ty už si lekár.
Lekár srdca a duše.
Srdca a duše, naozaj.
Som ti zaviazaný, slečna z vydavateľstva.
Hej.
Čo si to urobila?
Načo by si doktorovi povedala, aby ukončil ten proces?
Načo by si to robila?
Lebo toto šialenstvo musí prestať. A nemáte zač.
Človeče, ty to fakt nechápeš. Doktor Zuby ten proces nemôže ukončiť len tak.
Prečo nie?
Lebo ten proces vždy končí tým, že povie svojim rodičom nie.
Ale dôjde k tomu len vtedy,
- keď dokončí celý proces. - Celý proces.
Ale teraz, keď si ho donútila predčasne proces ukončiť,
doktorko im už nie nepovie a vydá sa na príšerný život
- finančne zabezpečeného zubára. - Zabezpečeného zubára.
Nie je možné, aby sa doktor Zuby stal doktorom Zuby, zubárom.
Musím len prísť na spôsob, ako ho priviesť späť.
Počkal by som do ďalšieho záblesku spomienok.
- Akého záblesku? Veď tu ani nie je. - Nie je to jeho záblesk spomienok.
Ale môj.
Asi si si zúbky neumýval, Eugene.
Prepáčte.
Chcel by som si u vašej cestovky rezervovať výlet do bažín.
Mrzí ma to, ale kanceláriu majú hneď vedľa.
Hej, to ste vy! Ten dobrý doktor.
To som. A toto musí byť seržant Pepper.
Zablúdili ste do zubnej ordinácie mojej rodiny.
To je ale náhodička, nie? Život je fakt zábavný.
Keď už som tu, mohli by ste sa mi pozrieť pod kapotu.
Dobre, otvorte ústa dokorán a povedzte...
- Hej. Vidím tam problém. -Čo?
Nemáte žiadne zuby. Budete potrebovať mostík.
Jedno premostenie ste mi už raz dali, pamätáte?
Myslel som zubný mostík, ale tento je oveľa krajší.
No tak. Stále ju máte?
Nemal by som. Ale zahrám.
To je ono.
- Hej! - No tak, človeče.
Čo sa to tu, prepánajána, deje...
- Zase vy? - Madam.
Čo tu robí ten muzikant?
Tú otázku si stále kladiem aj ja, mami.
Vesmír nás stále spája.
Myslím, že je to osud.
Zubarina je tvoj osud.
A jedného dňa to tu prevezmeš
a postaráš sa o úsmevy všetkých, ako si sľúbil.
- Však, Gerald? - Hej.
Mama má pravdu. Sľúbil som, že prevezmem rodinnú prax.
Len som nepovedal kedy.
Čo to robíš?
Len pre bezpečnosť, dalo by sa povedať. Poďme.
Kam ideme?
K nášmu osudu.
Nebude tvojim rodičom ten autobus chýbať?
Absolútne.
Prepána, to bola dlhá spomienka.
Áno, Zoot je stále v nej.
Dobre. Už žiadne záblesky minulosti. Musíme doktorovi Zuby pomôcť s rodičmi.
Už je neskoro. Je preč.
- Je s rodičmi na dentálnej konferencii. - A toto tu nechal.
Svoju zlatú korunku?
Naozaj je preč.
Nie. Všetci si berte svoje veci. Je načase rozohniť melu.
Poďme.
- Nora. - Prepána, už zase.
Pozri, tento album je najdôležitejšia vec v mojom živote.
Nepokazím to tým, že budem baliť svoju šéfku.
Nie, žeby som to robil.
- Nora! - Dobre, fajn. Tak možno trochu.
Nepoznáš ju. Chodí len s takými superúspešnými chlapmi, ako je JJ.
A ja som len... Prečo ti to vysvetľujem?
Prestaň s tým. Dobre?
- Hej, ideš alebo nie? - Som celý tvoj.
Prestaň.
Dobre.
Nora.
Privítajte víťazov ocenenia za milión úsmevov,
doktorku Tinu Zuby a jej dlhoročného zubného asistenta Geralda.
Ste veľmi láskaví.
Pozrite sa na to. Ocenenie za milión úsmevov.
Musím vám povedať,
že s Geraldom sme o takejto pocte nikdy ani len nesnívali.
-Nie je to tak, Gerald? - Hej.
Hoci odchádzame do dôchodku, naša zubná prax bude pokračovať
vďaka nášmu synovi, ktorý sa vracia domov, aby splnil náš najväčší sen.
Junior, povedz niečo.
- No tak. - Dobre, mami.
Dentálna konferencia, pozor,
Doktor Gerald Zuby Junior na príjem. Ahoj, braček.
Túto pesničku píšeme odo dňa, keď sme sa stretli.
Myslím, že je načase ju dokončiť, nie?
Nech sa ten muzikant ani neopováži.
Prečo ty vždy musíš byť ten problém?
Môžete ma nazvať problémom, madam. Ja to volám tým, čím musím byť.
Hej, Zuby.
Je načase zahrať si rock, doktorko.
Tak dobre.
Prepána.
Ani sa neopovažuj, Junior! Sľúbil si mi to.
Toto je určite lepšie než vŕtanie zubov.
No pozri sa na to.
Polárna žiara.
Taká jasná, že svieti až do Dallasu.
Vieš si to predstaviť?
No ukáž sa.
Udržuje rytmus plechovkami od repy.
Myslím, že naše duo sa práve stalo triom!
Zahraj to, Zviera!
Ani sa nepohni. Ďakujem, autobus.
Hej.
Tomu teda hovorím trhanie zubov.
Prepáčte. Junior, prepánajána. Len...
Mami, nemusíš nič hovoriť.
Obom som vám už dávno dal ten sľub a mám v úmysle ho dodržať.
Nie, ak k tomu mám čo povedať ja.
- Gerald? - Ocko?
Počúvaj ma, Junior.
Všetko, čo sme pre teba chceli, bola svetlá budúcnosť.
Prinášať svetu úsmev.
Keď sa tu dnes na to pozerám, je to jasné.
Ty už dávno prinášaš ľuďom milióny úsmevov.
Ak si teda niekto zaslúži toto ocenenie, je to jediný Dr. Zuby.
Nie je to tak, zlato?
Hej.
- Mami. - Junior.
Ďakujem, mami.
A ďakujem tebe, Floyd Pepper.
Madam.
Junior, bol si úžasný. Si presne ako tvoja mama.
Dva, tri, štyri!
ZOZNAM SKLADIEB
SKLADBA 1 VIEŠ SI TO PREDSTAVIŤ?
SKLADBA 2 ROCK HRAJÚCI SLÁVIK
SKLADBA 3 ČÍM SA MUSÍM STAŤ
Hej. Čo je to? To je C?
SKLADBA 4 KTO PRINIESOL ROCK?
Pripni to tam na tabuľu.
Muppeti to vedia.
Ďalšia je hotová a je to krása.
Šesť skladieb za šesť dní. Ste sa ale rozbehli.
Bez teba by to nešlo, slečna z vydavateľstva.
Najprv si nám pomohla prelomiť náš spisovateľský blok
a potom si rozmotala moje pokrútené rodinné vzťahy, ako sa to hovorí.
Som len rada, že tvoji rodičia nakoniec
prijali tvoj sen,
miesto toho svojho sna.
Ďakujem.
Musím sa trochu vyspať,
lebo táto kapela fakt vie, ako sa robí rokenrol celú noc.
A „trošku každý deň“. Ich text, keby si nevedel.
Nikdy som si nevšimol, že máš tetovanie.
Hej.
„Jedna láska?“
Navždy fanúšička Boba Marleyho.
Ale nehovor.
JEDNO SRDCE
To fakt?
Šialené, že? To je aká náhoda?
Asi sme ako Zuby a Floyd.
Niekedy hudba spojí dokopy tých dvoch správnych ľudí.
Hej. Je to osud.
- Uvidíme sa zajtra. - Hej, dobrú noc.
Nora.
Povedz „syr“.
Prepána.
Preklad titulkov: Barbora Belobradová