ДЕЛЬТА РІЧКИ ЕБРО
- Це все? - Так, це все.
З вас 90 центів.
Гаразд. Решти не потрібно.
Щиро дякую.
- Зачекай, я по вантажівку. - Хутчіш.
Який ти фрик.
Якого біса?
Стій! Стій, виродку!
Як ти це зробив? Виходь.
Виходь. Чорт.
Кинь молоток.
Або що, красунчику?
Не змушуй мене!
Не рухайся!
Не підходь ближче!
Іане!
Іане, синку! Іане!
Іане, отямся.
Що ти накоїв? Ходімо.
Швиденько!
Допоможіть!
- Допоможіть! - Усе гаразд, пані.
- Що сталося? - Мене підстрелили.
- Де? - Мене підстрелили.
Рани немає. У вас не влучили, тихо.
Невже?
Мене пограбували.
Пікап!
Це вже третя за цей рік.
- Вона крадена. - Мені ця подобається.
Роби, що треба, але не дай їм її побачити.
Якого біса ти це зробив?
Забув правила? У нас два правила.
Перше - не привертати уваги.
І друге - не обдурювати рідних. Знаю.
Чому ми вдовольняємося крихтами?
Можна влаштувати пограбування і розкошувати!
Іане, прошу, не починай.
Я іду в банк.
Змушую їх повірити, що в мене є чек, й отримую гроші!
Ні. Я тобі казав. Банки - це вища ліга,
а ми граємо в нижчій.
Нас знайдуть, не встигнемо і євро витратити.
Знайдуть? Хто знайде?
Я буду відвертим.
Якщо тебе зловлять, то заберуть до лабораторії.
Проводитимуть досліди без твого дозволу.
Тому в нас є правила. Щоб жити мирно, дотримуйся правил.
Код 10-43, пограбування з обтяжувальними.
Підозрюваний у «лянчі-дельта».
На південь трасою 212.
Зупиніть авто негайно.
Повторюю, зупиніть авто!
Іане. Зачекай.
Що ти робиш?
Зупиніть авто негайно!
Іане, ти не такий сильний, як гадаєш.
Зупиніть…
Повний бак, шефе?
ЗАПРАВКА
ГОЛОВНА ВУЛИЦЯ
Так. Саме дивлюся.
Молодець.
Розвертайся. Підготуй гелікоптер.
Нарешті.
Пако! Моя Пако.
Гарнюнька!
Ходи сюди.
Не переймайся нічим
Бо кожна дрібниця
Буде в порядку
З днем народження тебе
Ось так.
З днем народження тебе
Усе, тату. Я тебе почув!
Годі співати. Голова болить.
З днем народження від тата
З днем народження тебе
- Ну ж бо, загадай бажання. - Гаразд.
Ура!
Дякую, тату.
Я всю ніч думав.
І в мене є план.
Я знайду роботу механіком.
Щоб ти міг здобути ступінь з біології.
Для твого розуму це дрібниці.
І ми заживемо!
Ми вже втратили маму.
Я не хочу втратити й тебе.
Знаєш, про що ще я думав усю ніч? Поглянь.
Поглянь на це.
Правда ж, вона гарна?
День, коли ти дізнався, що вмієш робити ті твої штуки.
У дитинстві тебе цікавили дві речі -
крекер з тваринами й кульки. «Хочу кульку».
Ти завжди діставав нас, щоб ми купили тобі ще кульок.
А того дня, хтозна,
може, тобі набридло.
І ти вирішив зробити їх сам.
Пізніше, не знаю чому,
ти раптом змусив їх усі луснути.
Я йду.
Ні. Куди? Повернися.
- Я казав учора. У мене плани. - Так, але це погана ідея.
Я багато років живу на цьому кораблі.
За твоїм правилами.
Послухай.
Я лише трохи прогуляюся пасажем.
Хіба так небезпечно хоч раз зробити щось звичайне?
- Просто… - Хоч раз.
Ти не звичайний.
І після вчорашнього шоу
- ми не можемо ризикувати. - Вона хотіла вдарити тебе молотком.
- Ти це знаєш? - Так, і я дуже вдячний.
Синку, не хвилюйся через мене.
Лише ти важливий.
Не схоже на це.
Зачекай хвильку.
ДЛЯ ІАНА
БАР «БАЙО»
Присягаюся.
То була гроза.
- Тут не було грози. - І це не найдивніше.
Я хотів переглянути запис камер з авто
і з крамниці.
І запис із камери на заправці.
І знаєш що? Це все вже було конфісковане.
Сказали, що це зробили наші колеги.
Які шукали хлопця з батьком.
Ці виродки.
Дідько!
Усе гаразд?
Ні, я шукаю його.
Брюса Хона.
Вашого брата. Де він?
Хотів би я це знати.
Він дуже зайнятий, бореться з...
- Брюс - брат Дреґона Хона. - Іане!
Ходи, клон Брюса Лі зараз дупи всім начистить.
Схоже, ти дуже впевнений. І добрий.
Звісно. Навіть більше, ніж ти.
Іане?
Дякую за фокус, який ти втнув із жандармом.
Інакше Агенція тебе б не знайшла.
Агенція?
Надто офіційно звучить для неофіційної організації.
Ти й досі називаєш їх «сприймачами»?
Сприймачем. В однині.
Залишився один.
І повір мені, йому скоро кінець.
Де хлопець?
Мені байдуже, що ви зробите зі мною.
Я більше не повторюватиму.
Ми його знайшли.
За три кілометри. Його вантажівка біля пасажу.
Входимо в пасаж.
Сприймач поруч.
Сприймач поруч! Чекаємо наказів і підмоги!
Зміна пріоритетів.
Зловити сприймача.
Не можна допускати його до хлопця.
Бачу ціль.
Він прямує до виходу. Чекаю наказів.
За ним.
- Навіть не дивись на нього. - Тобі тут небезпечно. Ходімо. Уже!
Ти бачив, що він може. Ти не один такий, Іане.
Ходи з нами, якщо хочеш жити.
У нас не вагон часу, малий.
Тобі вирішувати.
Тату…
- Тату! - Сядь.
Тату!
Що ти робиш?
Мені шкода.
АНАЛІЗ КРОВІ
Хлопець у нас. Надсилаю зразок на аналіз.
- Сприймач заблокував шлях. - Не вір цьому. Їдь далі.
Вибач за шолом, Іане.
Я мушу захистити свою команду.
Я докторка Левін, але називай мене Адріаною.
Мені байдуже, хто ти така.
Чому я тут?
Згадаймо історію.
Тобі не здається, що світ стає все гіршим?
Кожний новий уряд обіцяє зміни й надію, коли його вибирають.
Але зрештою роблять те ж саме, що й попередники.
Кажуть одне, а роблять протилежне.
Світ, в якому ми живемо, визначає влада.
Але справжню владу не купити за гроші,
не здобути знаннями чи технологіями.
Вона досягається можливістю створювати ілюзію і залишатися невидимими.
Змушуючи інших вірити в те, що тобі потрібно.
І, зрештою, якщо це не призведе до конкретних дій,
змушуючи їх піти проти власної волі
й змінити хід історії.
Це справжня влада.
У нас іде війна, малий.
Проти «Свідомості».
Я не знаю, що це.
Організація людей з такими здібностями, як у тебе.
Упродовж багатьох років вони контролювали владні кола,
маніпулювали розумом і рішеннями тих, хто при владі.
Керівників, політиків і військових.
Байдуже, хто головний.
Зрештою вони підуть шляхом, визначеним «Свідомістю».
Ми хочемо не дати цьому статися.
Урятувати рештки демократії, що залишилася у світі.
До чого тут я?
Ти досі живий, бо ми дісталися до тебе раніше за нього.
Хто то був?
Той чоловік.
Сприймач.
- Що? - Сприймач.
Ми вважаємо, що він останній зі «Свідомості».
Він проєктує образи, як і ти.
І робить багато іншого.
Він наймогутніший з тих, кого ми бачили.
І хоче, щоб ти був з ним.
Інакше він тебе вб'є.
Чудово. Уб'є мене.
А тобі що треба?
Щоб ти працював зі мною.
А ще потрібна формула у твоїй крові.
Яка формула?
Та, що може дати чи забрати твою силу.
Що ще ти вмієш проєктувати?
Більші об'єкти?
Середовища?
Людей?
Людей? Я багато разів намагався, та це неможливо.
Це можливо.
Де мій батько?
Не хочу зашкодити тобі, Іане.
- Скажи, де він. - Не зараз.
- Скажи. - Я хочу допомогти тобі.
Де мій батько?
Сядь.
Спершу зроби дещо для мене. Потім побачиш свого батька.
Покажи, що ти вмієш.
Хочу, щоб ти змусив мене повірити, що я на пляжі.
Сонячно.
Білий пісок.
Я п'ю мохіто.
Біля мене чихуахуа.
Послухай, докторко, це так не працює.
Я можу змусити тебе щось побачити,
але не настільки видовищне.
Не бійся. Можеш одразу бігти, не треба йти.
Емоції - чудовий спосіб направляти силу.
Що вони сильніші, то більша в тебе здатність проєктувати.
Знайди сильну емоцію та спроєктуй її на мене.
Зазирни до себе всередину.
Упевнена, у тебе було важке дитинство.
Ти про що?
Я тебе шукала багато років.
Але Вісенте вдалося тебе сховати.
Думаю, ви переїжджали з міста до міста.
Без школи.
Без друзів.
Без мами.
Тепер чихуахуа.
Муха?
Справді?
Тепер я хочу йти додому, і щоб муха летіла за мною в петлі.
Проєкція, але назавжди.
Суб'єкт не знатиме, що вона несправжня.
Як хворий, що бачить те, чого не бачать інші.
Моя реальність постійно міститиме цю петлю.
Безкоштовна версія закінчилася.
Якщо хочеш більшого,
я маю побачити батька.
Тату!
Усе гаразд?
Допоможи мені.
- Допоможи, синку. - Тебе вдарили?
Ти мусиш дбати про себе.
Ти вже не молодий.
Зачекайте.
Ви знайомі?
Сам дізнайся.
Зайди в його спогади.
Що?
Тебе ніколи
не переповнювали раптові уривки чужого життя?
Ти міг цим керувати.
Поглянь, що в цих спогадах, і переглянь їх.
Це друга сила.
Ти можеш натрапити на білі плями. Навчися їх уникати.
Іане, не слухай її. Вони хочуть провести на тобі досліди.
Я пропоную йому правду.
- Про що вона говорить? - Не слухай!
Усе, що вони кажуть, брехня.
Тоді чому ти боїшся?
Увійди й дізнайся, хто ця жінка.
Адріано…
Благаю тебе.
Іане, будь ласка.
Прошу.
Це лише все погіршить.
Я благаю тебе!
Працюйте далі. Я гляну, у чому проблема.
Вісенте, що ти робиш?
Облиш його. Він не твій.
Хапайте його!
Що це, в біса, було?
Ти її бачив?
Ні. Лише тебе з татом.
І дитину.
Він забрав її.
То був я.
Тією дитиною був я.
Він не мій батько.
Так і є, Іане.
Він утік з тобою.
Розумію, що це, певно, для тебе важко.
Але твоя мати ще може бути жива.
Його потенціал вражає.
Не чекала, що він так швидко вчиться.
Глянь на нейротрофічний фактор.
Він зашкалює.
Ти не маєш покращувати його здібності.
Твоє завдання - вилучити формулу.
- У його тілі немає її слідів. - Це неможливо.
Тоді звідки він бере силу?
Можливо, він успадкував її від батьків.
Це безглуздя.
- Сприймачі стерильні. - Саме так.
Комінскі подбав, щоб вони не розмножилися.
- Ти сама зробила ін'єкції. - Тому Іан й унікальний.
Можливо, він перший вроджений сприймач.
Я це підозрювала,
та Вісенте забрав його, перш ніж перевірила.
Це нас не стосується, докторко.
Якщо він не носій формули, то він просто…
незручний.
Позбудься його, доки не став перешкодою.
Це було б великою помилкою.
Як прийде час, Іан може бути нашим єдиним захистом від Мула.
- Мул - це міф. - А якщо ні?
Думаю, він може проявити третю силу.
Обережно, докторко.
Я бачив такий самий блиск в очах Комінскі.
Ти знаєш, до чого це призвело.
Уставай, малий.
Ти бачив, де ти?
Ти лабораторний щур.
І тобі відомо, що з ними роблять.
Треба забиратися. Битися вмієш?
Тримайте, докторко.
Дякую.
Докторе.
Нам треба повторити тести.
НТФ мав неправильне значення.
І було б добре…
Як я й казала, хлопець…
Вам відомо, що ми ще не вводили
таких високих доз.
Гаразд, я зараз повернуся.
ІАН КІХАНО ВИКОНУЄТЬСЯ
НЕЙРОТРОФІЧНИЙ ФАКТОР: 204%
Ходімо!
Уперед!
Чого чекаєш?
Зачекай хвильку.
Не можна йти без мого батька.
Ти бачив, що він не твій батько. Облиш його.
Він нікчема.
Він принесе користь.
Мої відповіді в його мозку.
2 - ВІСЕНТЕ
1 - ІАН
Увімкнути тривогу!
Закрити периметр.
Прикрити точки доступу!
Годі забавлятися. Не можна, щоб хлопець утік живим.
Віддай наказ.
Ці.
- Дай мені. - Ні. Я за кермом.
Пригнись, синку. Пристебнись.
Не зви мене сином.
Ти таки це зробив. Заліз мені в голову!
Так, я заліз тобі в голову!
Обережно!
Я хотів сказати тобі.
Але це нелегко. Зовсім!
Чому ви тут? Ідіть в офіс.
Хлопець утік.
Стріляти на ураження. Наказ згори.
Іане, прошу, ми вже відірвалися.
Стережись!
Обережно.
Ось так. Ну ж бо.
Естер.
Ходи сюди.
Чому ти мені допомагаєш?
Я можу або допомогти…
або вбити тебе.
Спокійно, малий. Не вбила ж.
Ти теж умієш…
робити розумові фокуси?
Ти працюєш на Опір, так?
«Свідомість».
Ні, я не вмію робити розумові фокуси.
Подобається пісня?
Я люблю класику.
Якось Вісенте зловив мене, коли я робив пранки на естакаді.
Дивився, як машини об'їжджали м'ячі, які я проєктував.
Навчив мене вкривати їх слиною.
Тобто плювати на них.
Так, авжеж.
Виявляється, він мені не тато.
Але в цьому є іронія.
Я думав, що це я створюю для всіх ілюзії.
Який ідіот.
Світ створював ілюзії для мене.
Іане, те, чим ти відрізняєшся, робить тебе сильним.
Я розумію, що це нелегко, але бути унікальним непогано.
Мусиш повірити в себе і йти за інтуїцією.
І коли це станеться, нехай будуть готові.
Тебе ніхто не зупинить.
- Пісня закінчилася. - Так.
Поговорімо!
Виродок.
Слухай, я розумію, що в душі ти його любиш.
Але він п'яничка й тягар.
- Це маячня. - Я не люблю сперечатися.
Це просто факт.
- Що я маю зробити? - Не знаю.
Ти хотів його забрати.
Я хочу знати, хто я.
Хто я.
Чого ти чекаєш?
Увійди й дістань відповіді.
Можеш увійти й оцінити суб'єкт.
Певен, бос попросив тебе особисто.
12 К, ВОЙДИНСЬКА ВУЛИЦЯ ВАРШАВА, ПОЛЬЩА
Комінскі хоче дати йому формулу сьогодні.
Іане. Що ти бачив?
Доброго ранку. Чим я можу допомогти?
Малими купюрами.
- Прошу. - У нас немає стільки грошей.
Для зняття 50 000 євро слід повідомити заздалегідь.
Зачекайте тут.
Хвильку.
Ви неправильно прочитали.
Якби ж то 50 000.
П'ять тисяч. Інша річ.
- Гаразд, підпишіть тут і тут. - Гаразд.
П'ять тисяч.
Дрібними купюрами.
Дякую.
Будь ласка.
МЕНІ ШКОДА
Охороно!
Охороно! Ловіть хлопця!
Біжи.
Біжи!
Ані руш!
Стій!
Бляха, це було неймовірно!
Йому це геть не сподобається.
Завжди хотіла це зробити.
Годі!
Де Вісенте?
Тримай.
Певно, він у барі. Сам знаєш.
Не виходь.
Іане, проєкції не працюють на дзеркалах і зі мною.
Бачу, Адріана добре налаштувала тебе проти мене. Спокійно.
Я спокійний!
Спокійно.
- Я хочу допомогти. - Мені не потрібна твоя допомога.
Вставай!
Спокійно! Глянь на мене.
Заспокойся! Дихай.
Хіба не дивно, що Агенція більше не полює на тебе?
Це моя заслуга. Я їх позбувся.
Ми на одному боці, Іане. Повір мені.
Це заради твого добра.
Годі!
Бляха, це було неймовірно!
Біжи!
Охороно! Ловіть хлопця!
Я хочу знати, хто я.
Хто я.
Чого ти чекаєш?
Увійди й дістань відповіді.
Зараз учений на пенсії та живе на околиці Варшави.
…на околиці Варшави.
Це наш єдиний вихід.
Скоро побачимось.
Іане.
Що тут сталося?
Іане!
Ходи.
Бачиш, наскільки це серйозно?
Усі говорять про тебе.
Це все твоя вина.
Якби ти сказав правду, нас би тут не було.
А ще нам потрібні гроші.
Навіщо?
Ми їдемо до Варшави.
Якого біса ти хочеш до Варшави?
Ти добре знаєш, що у Варшаві.
Комінскі.
- Ти знову заліз мені в голову. - Так, заліз.
Ти мав нагоди розповісти мені таємниці.
Але не скористався жодною.
Що таке? Ти мені не віриш?
Вірю?
Дідько, як я маю тобі вірити?
Ти мені брехав усе життя!
- Я збирався сказати! - Ти викрав мене!
Ти забрав мене в батьків.
Змусив жити твоїм паршивим життям.
Перетворив мене на набрід.
Такий, як ти сам.
А кульки?
Що то в біса було?
Тобі було весело розповідати мені ту маячню?
Я робив це все заради тебе.
Це нескладно зрозуміти.
- Але якщо ти порушуєш правила… - Які правила?
Не показувати фокуси на «сім'ї»?
- Ні. - Ні? Бо ти мені не батько!
Заспокоймося.
Ізолювавши тебе від світу, я тебе захищав.
- Я знаю, що не був ідеальним батьком… - Ти не мій батько!
Твоя правда.
Я не твій батько.
Але ти мій син.
Послухай мене,
бо я скажу це лише раз.
У тебе є два варіанти.
Продовжити йти цим шляхом, який принесе тобі лише біль.
І страждання.
Або піти зі мною.
І почати все знову.
Ми з тобою. Самі.
Разом. Як на початку.
Він стає надто впевненим. Що ще в нас є?
Серійні номери з украдених грошей. Ми відстежуємо покупки.
- Так? - Знайшли. Він купив квитки на потяг.
Активуйте протокол.
Він хоче зникнути.
Ні, не хоче.
Він шукає відповіді.
ВАРШАВА
Гаразд.
Комінскі.
Я це передбачила.
- Мої очі вже на землі. - Якщо ти маєш рацію,
він може отримати доступ до третьої сили. Це небезпечно.
Його треба знищити негайно.
Підтверджую. Вони тут.
Тут наче вдома.
Схоже, тут ніхто не живе.
- То чому ти шепочеш? - Не знаю.
Тут нічого немає.
Чи нікого.
Ми у відправній точці.
На нульовому рівні.
Що?
«Нульовий рівень» звучить крутіше.
Кімната з моїх снів.
Тут я годинами грався з мамою.
Пам'ятаю зайчика, який…
Вона здавалася більшою.
Ти не можеш мати спогадів з того віку.
Щось не так.
Не так те, що в моїх снах вона була більшою.
Пам'ять працює не так, як ти думаєш.
Образ може спровокувати спогад.
Але в такої малої дитини?
- Скільки тобі було? - Близько року.
ПРОЄКТ: СВІДОМІСТЬ
Це її щоденники.
Це вона.
Завжди один і той самий сон.
Я в тій білій кімнаті.
І вона завжди співає.
Не переймайся нічим
Бо кожна дрібниця
Буде в порядку
Любий, не хвилюйся
Її звати Урсула.
Урсула Комінскі.
Ти внук Комінскі.
Алкоголь не позбавить спогадів.
Це так ти все виправляєш?
Минулого разу ти не була така приязна. Чого тобі?
Ми знаємо, Іан тепер сам.
Його легко відстежити.
Якщо ми можемо його знайти…
то може й сприймач.
Якби хотіла допомогти йому, могла б…
- дати йому спокій. - Не все так просто.
Іан - єдина людина,
яка може кинути виклик Мулу. Він наша єдина надія.
Та невже?
Стільки років минуло, а Мул не йде з твоїх думок.
Нічийна земля.
Ось що я обираю.
«Свідомість» по один бік,
Агенція - по другий, а ми з малим посередині.
Не даємо жодному нас поглинути.
Він обрав власний шлях.
Я мушу це поважати.
Іан беззахисний.
Він сам, розгублений, ним легко маніпулювати.
А ти залишаєшся посередині.
Треба тобі кинути пити
й стати справжнім батьком, хоч раз.
Тут мають бути якісь зачіпки.
Естер?
Але… Що ти робиш?
- Допомагаю тобі. - Допомагаєш?
- Що це? - Ти хотів відповідей.
Послухай, що він скаже.
Не підходь.
- Я не хочу зашкодити тобі. - Стій!
Я хочу поговорити.
А я ні. Іди!
Стій, я сказав!
Стій!
Цей справжній.
Якби я хотів тебе вбити, зробив би це. Опусти руки.
Я знаю, ти шукаєш батьків.
Я шукав тебе, сину.
Ти?
Я не вірю жодному твоєму слову.
Ми продукт, Іане.
Творіння.
Плоди таємної програми, створеної в 1950 р. після Другої світової.
Була одна група добровольців.
Як твоя мама і я.
Комінскі ввів нам суміш, яку створив.
- Формулу. - Так.
Завдяки формулі ми розвинули екстрасенсорні здібності.
Ми шпигуни, здатні контролювати розум.
Після Холодної війни вони не знали, що з нами робити.
Боялися, що ми перегрупуємося
чи утворимо альянс із ворогом.
Вирішили винищити нас.
Вони назвали це «Дезінфекцією».
Упольовували нас одне за одним.
Наче кроликів.
У нас не було надії.
Доки не з'явився Мул.
Він останній і найсильніший зі сприймачів.
Ідеальна зброя.
Коли по нього прийшли,
Мул контратакував.
За кілька днів до «Дезінфекції»
вони виявили ознаки нової здібності, яка змусила Агенцію тремтіти.
Третя сила.
Повне підкорення.
Спроможність зламати будь-чию волю.
Змусити їх робити що заманеться, як заманеться, коли заманеться,
де заманеться.
Наче лялькар.
Він перегрупував уцілілих.
І створив «Свідомість».
Він навчив нас рухатися непоміченими, не використовуючи свої сили.
Чому «Мул»?
Ми, сприймачі, стерильні,
як мули.
Уряди подбали, щоб так було.
Але я син двох сприймачів.
Так. І це диво.
Це було неможливо. Ми з твоєю матір'ю довго були разом.
Та раптом одного дня
вона зрозуміла, що вагітна.
Мав народитися перший природний сприймач.
Бляха, не може бути.
За мною. Ідіть на дах. Я вас прикрию.
Я не вірю жодному слову.
Годі брехати мені.
Де моя мати?
Агов, я не хочу сваритися.
Їдь до Іспанії. У мене є будинок у Мадриді. Вона знає, де.
Добре.
Довірся нам.
Будь тут.
Пожежних сходів немає.
Туди!
Іане, у нас немає часу.
Естер!
Ну ж бо!
Ви всі про це пошкодуєте.
Усі ви!
Тобі майже вдалося.
Дозволити мені знайти малого, щоб зловити нас двох.
Це називається стратегією.
Може, у тебе є сила,
але в нас є мозок і м'язи.
І невдовзі ми дізнаємося, чи ти Мул, чи це просто легенда.
Потім ти розповіси, куди вирушив малий.
А якщо ні? Що ви зі мною зробите?
Уб'єте мене?
Ні.
Ще ні.
Щойно в мене буде формула, я заберу твою силу.
А потім
ти благатимеш, щоб я тебе вбила.
Адріано,
хіба недостатньо було мене стерилізувати, курво?
Запускайте тестування.
Послухай себе!
Ти говориш, наче Комінскі!
Мені потрібна та формула.
Припини це божевілля! Негайно!
Це прямий наказ!
Адріано.
Мертвим він нам не потрібен.
Докторко.
Погана новина.
Формула…
Настільки розбавлена в його тілі,
що її неможливо синтезувати.
Я хочу пити!
Можна мені води?
Виродки, тут дуже жарко.
Усе закінчилося.
Нам кінець.
Формула померла з Комінскі.
Хлопець - єдина надія.
Не закривай рота.
Що ви робите, докторе?
Поверніть робота в початкову позицію.
Деактивуйте робота.
Він контролює мої рухи.
Приберіть руку з джойстика. Я більше не повторюватиму!
Приберіть руку з джойстика!
МАДРИД
Сюди.
Вона любить, щоб співали.
Мамо.
Певно, ти уявляв цю мить
мільйон разів.
І мені шкода,
що все не так, як ти уявляв.
Але твоя мати не зникла, Іане.
Вона й досі десь ховається.
І ви можете возз'єднатися.
Мамо.
Іане, поглянь на свою матір.
Ось що вони роблять з такими, як ми.
Перш ніж її схопили,
Урсула імплантувала в тебе спогад.
Цей спогад.
Вона знала, що без формули вони не могли створити сприймачів.
Вона знищила єдиний екземпляр Комінскі.
І зашифрувала оригінал у твоїй пам'яті.
Іане.
З допомогою цієї формули ми можемо створити нових сприймачів.
І раз і назавжди покінчити з Агенцією, яка завдала болю
тобі,
мені
та твоїй мамі.
Іане.
Ти не можеш дістати їх сам?
Немає часу, синку. Віддай мені їх.
Вона не хотіла, щоб їх бачили.
Лише я.
Віддай мені кубики!
Щоб я захистив тебе від Агенції!
Стій!
Припини!
Годі, ти робиш їй боляче!
Не переймайся нічим
Бо кожна дрібниця
Буде в порядку
Відійди від хлопця!
Ось вона.
Третя сила.
Я так і знав.
Іане!
Я не можу поворухнутися.
Іане.
Що вони роблять?
Іане, припини.
Годі, Іане. Не змушуй мене це робити.
Відкрити вогонь!
Стріляйте!
Це прямий наказ!
Я щойно це бачив.
Ні, Іане, зупинись. Що ти бачив?
- Вона жива? - Зроби це, сину.
Вона винна в цьому.
Ми втратили її багато років тому.
Те, що ти бачив, - його рук справа!
Ти брешеш!
Ти заплатиш за все, що зробила з моєю мамою.
Влізла їй у голову.
Як до лабораторного щура.
Ні, Іане…
Зроби це.
- Зроби це! - Іане!
Ти.
Ти з ними.
Не роби цього. Ти мусиш припинити.
Не втручайся.
Сину…
Він маніпулює тобою, поглянь.
Грається тобою, мов лялькою.
- Він вважає тебе дитиною. - Замовкни!
Дай мені спокій!
Змусь його зробити те, що інші!
Не роби цього, ти шкодуватимеш усе життя.
Поглянь.
Глянь на них, вони налякані!
Іди.
Агенція…
катувала мою маму, доки вона не стала овочем.
Щоб отримати формулу.
І знищити нас.
Іане…
Поглянь навколо. Ти цього хочеш?
Не дай йому знову контролювати тебе.
Згадай своє життя. Без сім'ї, без друзів.
Сину, у тебе є нагода
зробити щось важливе. Не слухай його.
Він п'яний. Послухай свого батька!
Батька…
Батько - це той, хто тебе виховує.
Хто дає тобі все і хто йде на жертви…
Що ти накоїв?
Іане!
Ні.
Ні-ні.
Ні.
Якщо я ввійду, ти не виживеш.
Ні.
Дивись… Поглянь сам.
Ти не такий, як інші.
Я відчуваю твій біль.
- Відпусти, прошу. - Він тут.
Він хоче його забрати.
Не дай йому образити його.
Ти мусиш його забрати. Обіцяй, що забереш!
Прошу! Дитина заслуговує на майбутнє!
Я гляну, у чому проблема.
Пробач мені.
- Тату. Пробач мені. - Не хвилюйся.
Це я маю просити пробачення.
Ти віддав своє життя…
щоб у мене було моє.
Так, але я помилився.
Я не мав тобі брехати.
Але ти…
Ти можеш знайти власний шлях.
Вони сьогодні не прийдуть?
Ти маєш бути терплячим, як тоді, коли ми гралися в хованки.
- А якщо риби там немає? - Іане.
Годі тобі! Як її може не бути?
Хіба не бачиш, яке велике море? Бачиш край?
Так, лінія в кінці.
Послухай. Те, що ти не бачиш далі,
не означає, що чогось не існує.
За тією лінією ще стільки всього.
Дуже багато.
Тому ніколи не здавайся. Гаразд?
Для кого найкраща риба?
- Для тих, хто не втрачає надії. - Саме так.
Тату.
Тату…
Іане!
Стій. Не рухайся.
Ти сильний, синку.
Але ти не опанував силу.
Я бачу це у твоїх очах.
Спокійно.
Розслабся.
Ще один крок - і я її вб'ю.
Роби, що він каже, Іане.
Ти скористався мною.
Як і всі інші!
Тебе цікавить тільки формула.
Переважно.
Покажи мені її у своєму розумі, і я піду, не завдавши їй шкоди.
Вона тут ні до чого!
Вона? Не слухай її!
Ким би вона не була, вона проєкція. Він заклав петлю тобі в мозок.
Що ти таке кажеш?
Я її не бачу. Ніхто її не бачить. Лише ти можеш її бачити!
Це брехня. Вона маніпулює тобою.
- Вона сказала, це неможливо. - Обережно з рішеннями.
Що б ти не робив,
шляху назад немає.
Натиснути гачок, щоб знати, чи вона реальна?
Це наша з тобою справа.
Іане, пригадай.
Він мав закласти петлю в якусь мить.
Іане.
Кинь зброю. Прошу, я не хочу помирати.
Замовкни!
Я не хочу чути тебе.
Поглянь на мене.
Знаю, ти відчуваєш те саме.
- Це нереально? - Ні. Ти не існуєш!
Ні. Ти в моїй голові.
Ти впевнений?
- Іане. - Ризикована ставка, сину.
Я не
твій син.
То був лише початок.
Я вже так багато втратив.
Єдиних людей, які дбали про мене.
І 18 років, які хочу повернути.
Нам потрібна формула, Іане.
Ти нам потрібен.
Доля багатьох людей залежить від цієї війни.
Невинних людей.
Не можна зберігати нейтральність.
Ти мусиш обрати сторону.
Нічийна земля.
Нічого не нагадує, докторко?
Не обов'язково так робити.
Треба було просто попросити.
Я подумаю над цим.
ДЛЯ ІАНА
Тато подарував це на день народження.
Чого ти чекаєш?
«Велич океану».
НАЙКРАЩА РИБА ДЛЯ ТИХ, ХТО НЕ ВТРАЧАЄ НАДІЇ. ЛЮБЛЮ ТЕБЕ.
Мені подобається.
Треба було вбити його. Він Дамоклів меч.
Ти не помиляєшся.
Його не контролює Вісенте, його не контролює і сприймач.
Але він довіряє мені.
Досі думаєш, що завербуєш його?
Гадаю, що так.
А якщо не вдасться?
Якщо не вдасться,
я сама його знищу.
Переклад субтитрів: Олена Скібіцька
Творчий керівник Яна Філоненко