PŮLNOČNÍ RODINA
NEŠTVOU TĚ PONDĚLKY, ALE ŠKOLA
UČ SE, BLBKO!
MAGISTERSKÝ OBOR MOLEKULÁRNÍ MEDICÍNA
- Regino! Co tady děláte? - Kámo…
Kde vězíš? První skupina už skoro končí.
Nebyli jsme taky v první?
Byli. Povedlo se nám prohodit.
Skupina dvě!
Regina Morová.
Bernardo Barrientos.
- Oscar Ruiz. - Zde!
- María Gabriela Tamayová. - To dáš.
A Francisco Bravo, prosím.
Vstupte tudy.
Sakra! Potřebuju áčko.
- Hodně štěstí. - I tobě.
- To dáme. - Klídek, ty to umíš.
Tamayová, jaká čest.
Pojďme váš drahocenný čas využít.
Obličejový nerv. Kudy prochází?
Po průchodu spánkovou kostí pokračuje do foramen stylomastoidei
a skrz příušní slinnou žlázu.
Rozdělí se na mandibulární a cervikální větev.
Inervuje mimické a krční svaly.
Momentík.
Vidíš.
Tamayová.
Vyjmenujte srdeční chlopně
a popište krevní oběh.
Nemáme na vás celý den.
Ve zdravém srdci
krev proudí přes horní a dolní dutou žílu
do pravé síně.
Následně trojcípou chlopní do pravé komory.
Žilní krev protéká plicní tepnou,
která se větví na levou a pravou
a dál do alveolů, kde dochází k výměně dýchacích plynů.
To říkáte správně.
A teď nám to ukažte.
Ukázala bych, kdyby šlo o běžné srdce.
Jenže tohle má vrozenou vývojovou vadu. Má anomální návrat plicní žilní krve.
Na studentku, co pořád chodí pozdě a ve výuce spí, to nebylo zlé.
Dobře ty, super. Máš áčko.
- Možná D? - Má moc absencí, ale nechám ji projít.
Máte to za B. Můžete jít.
Proč B?
Zodpověděla jsem i otázku navíc.
Přišla jste pozdě.
A to jde o zkoušku.
Na některých předmětech jste se ukázala jen dvakrát.
Některé si budete muset zopakovat.
Studium lékařství na univerzitě, jako je ta naše,
není pro lidi, kteří ho neberou vážně.
Nezáleží na tom, jak chytří jste.
Polovina vás letos neprojde.
Nevadí, že se ráda chodíte bavit.
Ale máte tady povinnosti.
A dobrý lékař musí být dochvilný.
Dostanete B.
Morová.
Úpon trapézového svalu.
MARCUS: JSME NA CESTĚ
Beztak dneska nepřijdeš.
- No tak, nebuď šprtka. - Říkám, že přijdu.
Měla bys nás někdy taky pozvat. Ty tvoje párty musí být jízda.
- Ne, to byste nedali. - Kámo, klídek.
MÍR – SÍLA
No nic, už půjdu.
Knihovna brzy zavírá a musím se učit.
- Kam jdeš? - Do knihovny.
Uč se ode mě.
Regino pitomá.
- Čau! - Měj se!
Jo, hezky se uč!
- Ahoj! - Čau!
Tamayová, večer přijď!
Ano?
Jo, za chvilku budu venku.
Ale neztropte scénu.
Dobře, jasně.
Čau.
Ano?
Prý se u zkoušky dařilo.
To jsem rád.
Takže drby se tu šíří rychle.
Nešlo to zrovna nejlíp, ale díky, že na mě dohlížíte, pane doktore.
Nemusíš děkovat.
Budeš skvělá doktorka. Byla by škoda o tebe přijít.
Chovej se slušně a nepřijdeš o mě.
Roztomilé.
Ale vážně, neusni na vavřínech.
Teprve začínáš druhák.
A tohle je vážně náročný obor.
Nechtěls mi poblahopřát?
To vždycky.
Ale taky chci, abys byla opatrná.
V noci práce, přes den studium. Moc se přepínáš.
Přijde vyhoření.
Nebo hůř, mohla bys někoho ohrozit.
- Nezlob se na mě. - Nezlobím, jen už fakt musím.
Tamayová!
- Tamayová! - Co?
Máš dneska rande, že jo?
Nemám ani kluka! Ale mám práci.
No jo, jasně.
Hej!
Kdyby ses pak chtěla odreagovat, můžu tě vyzvednout a vzít na pivo.
- A pak třeba na párty, chceš? - Počkej.
Ozvu se ti, jo?
Počkej.
Jak jsi nás dostal do druhý skupiny?
Na tý párty ti to třeba povím.
Fajn.
María Gabriela Tamayová!
Doktorka María Gabriela Tamayová!
Dostavte se na směnu!
Rychle!
- Co blbneš? - Co je?
Drž zobák!
- Tady nejsme v ghettu. - Stydíš se za nás, Doktorko, nebo co?
Sakra.
Jak dopadla zkouška?
Dobrý, tati. Ale ke škole přece jezdit nemáte.
S takovou mě vykopnou.
Centrum 182, kontrola spojení.
Slyším, Carmen.
- Čtvrť La Claridad 57 B. - Beru to.
Jedeme!
Dělej! Než nás někdo předjede!
Byl k vám život někdy tak krutý,
že vás nutil volit mezi dvěma věcmi, které milujete?
No, to se teď děje mně.
Studijní řád na medicíně totiž mluví jasně.
Do dokončení studia nesmím poskytovat lékařskou péči.
A jak uvidíte, to je pro mě trochu problém.
Protože na jednu stranu studium miluju.
Ne náhodou jako první z rodiny chodím na vysokou, i když je fakt těžká.
Jenže adrenalin z výjezdů se sanitkou je taky naprosto jedinečný.
Jsme rodina záchranářů.
Se sanitkou jezdím, co se pamatuju.
Můj táta je ve světě ilegálních sanitek tak trochu legendou.
Táhni někam, dědulo! Kliď se nám z cesty!
- Nebuď kretén! - Vidíš to?
Jdi do prdele! Nebuď hajzl, kámo!
Běžte zase chrápat, volové!
- Ty běž chrápat! - Do háje.
Do prdele, Ramóne!
Tohle není poprvé.
Co se děje?
Přeberou nám pacienta.
- Kurva! - Mluv slušně, do prdele!
Co? Vy nevíte, co jsou ilegální sanitky?
Tak nám říkají. Ilegální pirátské kopie. Prostě nabízíme soukromou službu.
Jo! Jo, sakra!
- Jeď! Do hajzlu s nima. - Jeď, jeď!
Šlápni na to, tati.
Co je sakra?
A je to v háji.
Nepřejedu psa, jen abych tam byl první.
Kvůli záchraně psa teď umře člověk.
Co budeme dělat bez peněz?
Jen abys věděl, od půlnoci jste na to sami.
Doktorko.
Co že jsi tak naparáděná? Máš rande?
Ne, brácho.
Párty pro studenty, co stíhají žít.
- „Párty pro studenty, co stíhají žít.“ - Sklapni.
Co je, Ramóne?
Tady panuje tvrdá konkurence.
Kdo je u nehody první, ten si vydělá.
- Sakra, Ramóne! Dobře ty! - Dobře ty!
Vyližte si, volové!
Počkejte, počkejte. Hned nás neodsuzujte, jo?
My si ty pravidla nevymysleli.
- Super! - Věřte tátovi, do prdele.
Mluv slušně!
Ramóne, už o tobě nikdy nezapochybuju.
Pýcha rodiny. Můj táta by mohl druhé učit.
Vysvětlím to.
V Mexiku jezdí jen asi 100 oficiálních sanitek,
přestože tu žije zhruba deset milionů lidí.
Jo, ten poměr nějak nevychází.
A tady přicházíme na scénu my.
Kéž vás Bůh zachrání a zapomene, kde vás nechal.
Měj se, dědulo! To jsem zvědavej, jak toho pacienta najdete.
ZÁCHRANNÁ SLUŽBA
Odjeď, pitomče! Překážíš!
S dovolením.
Uhněte!
S dovolením!
- Tohle bude drsný. - Já vím.
Prosím!
Jak se tam dostaneme? Kde přesně je?
Myslím, že v 57 B.
Jak tímhle jako projedeme?
Uhněte!
Jedeme k raněnému!
Uvolněte cestu sanitce!
- Vylezeme. - Jdeme.
Pojďte.
Opatrně.
Chyť se mě. A drž se u mě.
A další song bude od Rockyho pro Bloncku.
Jdeme na to! Sonido Oriental.
Tak jo, prcku.
Drž se u ségry a čekejte.
No ty jsi teda hrdina!
Co si o sobě myslíš, hajzle?
Nesahej na moje kámoše, zmrde!
Taky mi jednu vrazíš, co?
Zase budeš zmrd?
Kdo je u tebe zmrd?
Vy všichni!
S dovolením.
Vrať se do sanitky. Tohle nevypadá dobře, mazej k tátovi.
Pojď.
Tak jo, dobře. Podívám se na ni.
Zdravím, jsem záchranářka. Pomůžu vám. Vaše jméno?
- Erica. - Ošklivě jste to schytala.
Musím zastavit krvácení.
- Stlačit. - Vy jste nás volaly?
- Ano. - Dobře.
Popište mi, co se stalo.
- Ten zmrd mě praštil! - Neser!
- Sklapni! - Ty sklapni!
- Na co čumíš? - Jen klid, přišli jsme pomoct.
Teď zavřete oči, Erico.
A teď je otevřete.
Správně. To je ono.
Teď mě prosím chyťte za ruku.
- Cítíte to? - Jo.
- A druhou? - Jo.
Nějaká další zranění? Omdlela jste?
Ne, v pohodě. Až na to, že mě ten debil mlátí!
Můj syn ti dal jenom hlavičku.
To ona si začala.
- Nepleť se do toho, dědku! - Klid.
- Já tě miluju! - Klid.
Já tebe taky, ale jsi debil!
No tak.
Prosím vás, mám tu pacienta.
Odjeď! Překážíš!
Prosím vás, uvolněte cestu sanitce.
Cítíte nějaké mravenčení?
- Ne. - Dobře.
Otočte hlavou doleva.
Teď doprava.
- Výborně. Bolí to? - Ne.
Teď druhou.
Doktorko.
Pojďme.
- Přehnalas to, sakra! - Klídek, synku!
Já nechtěl, ale je to mrcha.
Uhněte. Máme tu pacienta.
Julito!
Táta je tady.
Musíme vás vzít do nemocnice.
Ne. Nemůžete mě ošetřit tady?
Ne, má milá. Musíme jet.
Nemáš si tak otevírat hubu.
S chlapem se nehádej. Dej mu čas.
Mám pravdu, slečno?
Ne.
Pojďme. Marcusi, vezmi tašku.
Teď ji odvezeme.
Podepři ji taky.
Co? Kam ji vedete?
- Ne, přestaň! - Hej, kámo.
- Julito! - Už běžím, tati!
Klid, přijeli jsme pomoct.
- Teď ji odvezu. - Drž hubu!
Kdo znáte Nanise, odveďte ho někam vystřízlivět!
Doraz ho!
Dej mu!
- Vyliž si, Nanisi! - Nechte toho!
Dost! Uklidněte se! Už vás mám po krk!
Marcusi!
Vezou ji pryč!
Jen klid.
No tak, už skoro nekrvácíte.
Klid.
Toho hajzla zažalujte, pomůžu vám.
Ale no tak, vždyť o nic nejde. Nemohl za to.
Nadávala jsem mu, že nechal u dýdžeje vzkaz pro jednu holku.
Začal vyšilovat, já ještě víc a nadávala jsem mu.
Ale to není vaše vina, jasné?
Máte pojištění?
Ne?
Státní? Sociální?
Soukromé?
Ne.
Dobře, tak poslouchejte. My jsme soukromá sanitka, jasné?
Péči i odvoz do nemocnice vám naúčtujeme.
- Jasné? - Je to drahý?
Tím se netrapte.
Potřebuju od vás číslo na příbuzného nebo nějakému zavolejte.
Ten odvoz do nemocnice ale někdo musí zaplatit.
Dobře?
Ségra, někdo ti volá. Nějaký Barney nebo Bernie…
- Do který nemocnice? - Počkej.
Eri, to bude dobré. Teď potřebuju nějaké číslo.
Potřebuju obejmout.
Vidíš to?
KLINIKA ALMENDROS
Nejhorší je za námi.
Už jsme v nemocnici, klid.
Doktore, je to žena, 24 let, poranění obličeje.
Zlomený nos, trauma hlavy.
- Potřebuje… - Poradím si.
Připravte lůžko čtyři. A infuzi.
Pohyb!
Jméno?
Zeptej se Tere.
- Myslím pacienta, blbečku. - Erica de la Pazová.
- Jak se máš, Tere? - Dobře. A ty?
Dobře. To jsem rád.
Kdo platí za péči?
- Její máma je prý na cestě. - Fajn.
Co je?
No…
Až její máma zaplatí, dostaneš váš podíl.
Ne. Sakra, odkdy jste takoví? Nejsi nováček, Martho.
Půlku při předání, půlku po zaplacení účtu.
Mně to řekli jinak.
Tak jsme domluvení se šéfem.
No tak běž za ním.
A pak ji mám zvát do kina.
Nechceš jít ty?
Nebudu pro nikoho ta druhá.
Ty jsi ale zlá.
Je to vidět na tom, jak jsi bledý.
A taky na těch snímcích.
Tvoje srdce je na odpis.
To už od chvíle, co mě opustila žena.
Je plné žalu.
Jo.
Takže za tvoje ucpané tepny vlastně může Lety.
Platím ti za radu, ať zkusím zdravou stravu?
- To bych vymyslel sám. - Poslyš, každý doktor…
Ne.
Každý šarlatán ti řekne, že potřebuješ okamžitě operaci.
Ale já jsem tvůj přítel. Mám lepší nabídku.
Hodně jsem si o tom hledal.
A našel jsem léčbu, která ti může pomoct.
Bez nutnosti jít pod kudlu.
Odkdy ty jsi kardiolog?
Jak jsem řekl.
Hodně jsem si k tomu hledal, protože jsem tvůj přítel.
A kolik by mě to stálo?
Levné to není a musíš začít okamžitě.
Upřímně, teď se nám moc nedaří.
Vždyť se můžeme dohodnout.
Na výměnném obchodu. Nějak to vymyslíme.
Dobře.
Hlavně nic neříkej mým dětem.
A mám ten naloxon, co si tvá dcera objednala.
Zbývá jenom,
abys doplatil druhou polovinu.
Víc nemám.
TRAUMATOLOGIE A ORTOPEDIE
Záloha.
- Zahojí se to? - Budete v pořádku.
Dejte mi na to prostě víc prášků, jo?
Není správné, že vám tohle udělal.
Máte děti?
Jasně, to se vám to pak mluví.
Nanis je skvělej táta.
Navíc tohle udělal úplně poprvý.
To je všechno super, pokud to udělal naposledy.
Co když bude hůř? Co pak bude s dětmi?
Nebude hůř.
Podívejte.
Dám vám svoje číslo, kdybyste potřebovala svědka nebo něco.
Kdyžtak se ozvěte.
No tak, můžete ho pak zahodit.
Zvažte to.
Rezerva je pro případ nouze.
Nemůžeš za ni nakupovat léky, co nevyužijeme.
Bez investic do vybavení
- nemůžeš nabízet… - Nepoužíváme to!
- Já s ní souhlasím. - Naloxon jsme nikdy nepoužili.
- Nechceš radši rovnou fotku? - Takhle jdeš na párty?
Co tím jako myslíš?
Buď řekni, že vypadám úžasně, nebo mlč.
Takže mlčíš?
Mám tu 124 u Masarykovy. Slyšíš?
Slyším, Carmencito. Jedeme tam.
Teď vyděláme, co jste utratili.
Nemáte mě svézt na párty?
Za tu poslední cestu nám zaplatí až zítra
a všechny naše prachy jsi dala za prášky, co nepoužíváme a nepoužijeme.
Fajn.
Na tu párty tě hodím, Doktorko, neboj se.
Do tý nóbl čtvrti.
Škoda, vypadala jsi úžasně.
Sakra, jdou po nás, Ramóne.
Jedeme k pacientovi. Nechte nás, prosím.
Zastavte vůz.
Kurva.
Stát.
- Hajzlové. - Zalez si.
Zůstaň tam.
- Zdravím. - Zdravím.
Míříme k pacientovi.
- Musíme jet. - Jo, doklady prosím.
Řidičák a papíry k sanitce.
- Vážně musíme… - Jistě. Ty doklady.
Tady.
Ahoj Tamayová, už tě čekáme.
A doklady.
Těžká noc?
Vaše povolení prý teprve obnovují.
To je pravda.
Už tak 15 dní, že?
Každý den se na něj chodíme ptát a pořád říkají, že až zítra.
Tak nesmíte jezdit.
Ale…
- Pane… - Říkali, že je to v pořádku.
Ne, navíc to není státní sanitka, že ne?
Ne, jsme soukromá služba.
A na to povolení máte?
Prosím vás.
Pane, jestli vám jde o peníze, žádné nemáme.
Jsme dobrovolníci. Děláme zadarmo.
- Neutahuj si ze mě, chlapče. - Ne.
Musíme vás nechat odtáhnout.
Vystup si.
- Hned se vrátím. - Vystup si!
- Hned jsem tu. - Jen klid.
Bude to vteřinka.
- Víte, kolik by bez nás bylo mrtvých? - Kolik vám ta pomoc vynáší?
Kolik vám nesou úplatky?
- Neurážej. - Jen klid.
Ruce na kapotu.
- Nohy od sebe. - Co radši chytat zločince?
My jen děláme svou práci.
- Půjdeš s námi. - Dobře, ale někdo teď umře.
- Ještě pokecáme. - Synku, já se s ním domluvím.
No tak, neodvážejte ho.
Vždyť se můžeme domluvit.
Z čeho zaplatíme kauci?
Do háje, tak jsme potkali nového člena sboru.
Uvidíme, jak dlouho mu ta poctivost vydrží.
Jo!
No tak.
- To není poslední párty. - Co ty o tom víš?
Nikam nechodím, protože nikdy nemám na nic čas.
Už mě nebaví furt ti dělat mámu.
Máma tu není, ale ty jo.
Promiň mi to.
Občas mi chybí. Co teprve tobě.
Někdy jsem tak utahaná, až vybouchnu, ale to není nic proti tobě, jo?
Mohl bys mě rozveselit.
Jak?
Dej mi brambůrku.
Tamayo, slyšíš?
Už je tam jiná sanitka.
Neobtěžujte se. Slyšíš?
Jo, slyším. Díky, Carmencito.
No nic, tati. Pojeďme domů.
Měli jsme se navečeřet.
- Nemáte hlad? - Vždyť jsi měl chipsy!
Tati!
- Vždycky stejně. - Tati!
- Takové okurkové gazpacho… - Teče studená!
- …s rajčaty. - Jen se umyj.
- Skvělý zdroj vlákniny. - Přijdeš pozdě.
Je zdravější dát si sklenici mléka a jahody
- než krajíc chleba… - Zmrznu.
Neřvi, smraďochu. Umyj se.
Cris prý tu kauci zaplatí.
Musíme si zorganizovat finance.
Já vím.
Tak ahoj. Čau, brácho!
Vezmi si sendvič.
Tady máš.
Díky, tati.
Čau.
Do prčic, takhle smradlavej do školy nemůžu.
Tak se osprchuj.
- Studenou? - María to taky zvládla. Šup.
- Je moc ledová. - Šup, šup.
Studená sprcha zlepšuje krevní oběh.
- Nachladnu. - Ale ne. To bude dobrý.
Bude to fajn. Budeš mít hlavu plnou nápadů.
Pan Tamayo.
- Běžte se dolů podepsat. - Jasně.
Promiň, odpusť mi to.
Už tvý ségře nebudu zvedat mobil.
Teď nám z našich úspor zbývá jen 500 pesos.
A ty koupíš chleba?
Co úspory? Ne, Crisis, poslouchej.
Poslyš.
Nezlob se. Jsem vůl, ale koukni.
Máme obecenstvo. Teď budeme muset rozdávat autogramy.
- Díky, vážně. - Ty šmejde.
Na recepci už mě znají. To se nestydíš?
Budeš slavná, lásko.
Poslyš, Crisis.
Táta se ségrou utratili naše prachy za léky, co nikdy nevyužijou.
Tak co nadělám?
Ušetři mě.
- Nezlob se. - Ukažte mi to.
Mně je fuk, za co tvůj táta a ségra utrácejí.
Víš, že je mám ráda a nemám s nima problém.
Ale oni mi neslíbili, že se mnou odjedou do USA.
Jestli se mnou nechceš, tak to prostě řekni.
Nemohl jsem dovolit, aby nám sebrali sanitku.
Jsi skvělá.
Pojďme.
Tak.
Na záchranáře školy nepotřebuju.
Školy potřebuješ úplně na všechno.
Tak mazej.
Honem, už nás tlačí čas.
Pojďte.
Ahoj, Lety.
Díky.
Od posledně jsi zase zkrásněla.
A ty jsi ztloustl, Ramóne.
Můj pupek se zvětšuje úměrně k mému stesku po tobě.
- Pojď dál. - Tady teď děláš?
Vlastním to tu.
ZELENÝ DOMEK
Co si dáš?
Stačí kafe.
Výborně.
Už se to nese, šálek čerstvé kávy.
Snad si pochutnáš.
Moc dobrá.
Ráda bych zase viděla děti.
No báječné.
Budou nadšené. Můžeš se podívat i k nám domů.
Když mluvíš o domově,
taky chci poprosit, aby se Julito nastěhoval k nám.
K vám?
Bydlíš u matky?
Ne. Myslím, že to pro něj bude nejlepší.
Měl by vlastní pokoj…
Nejlepší pro něj, nebo pro tebe?
Vždycky přece chceš to nejlepší pro sebe a ostatní ať si táhnou, ne?
Teď mi tady vykládáš, že chceš, aby Julito bydlel s tebou a bůhvíkým.
Na to jsi měla myslet, než jsi odešla.
Nebylo mi dobře.
Udělala jsem bolestivou věc. A vím, že se musím omluvit, pořádně.
Ale už jsem v pořádku. Teď už ano.
Vrátila se mi síla.
Co se děje? Jsi bledý jako stěna!
Mám nemocné srdce, Leticie.
Jak dlouho už to je?
Dva roky? Tři? A ty jen tak vybalíš tohle?
Jestli chceš děti vidět, přijď.
Kdykoli chceš, pokud budou souhlasit.
Ale žádný stěhování.
Jestli jsi vážně nemocný, můžu ti pomoct. Můžeme si vypomoct navzájem.
Julio?
Julio!
Julio, mluvím s… Julio!
Bez obav, Lety. Našel jsem ho.
Nechápu, proč jsem tě tu nehledal dřív.
Protože jsi hloupej. Kam jinam bych šel?
Tady jsme hrávali fotbal.
Máma tě má ráda.
Všechny nás miluje.
Já tě taky mám děsně rád.
I když občas říkám strašný hovadiny.
Je pravda, cos jí povídal?
To o tvém srdci?
Proč jsi nám nic neřekl?
Snažím se to vyřešit.
- Jak? - To se snažím vyřešit.
Taky jste se tam domlouvali,
že se třeba budu stěhovat, ale mě se nikdo neptal, sakra.
- Neklej. - Budu si klít, jak chci.
Jen protože si to situace žádá.
Jo, sakra.
Budu si o sobě rozhodovat sám.
Nehraj si na rebela.
Všichni jsme rebelové!
Slib mi, že o tom nikomu nepovíš.
Fajn.
Ale ty mi slib, že mě nepošleš k mámě.
A že neumřeš na selhání srdce nebo něco.
Nebreč.
Ty taky ne.
Tak slibuješ?
Nesuďte, jo?
Já vím, spím s učitelem a to je vždycky fajn telenovela,
ale zaprvé, není to můj učitel.
Potkali jsme se v nemocnici, kde dělá a kam občas vozíme pacienty.
Zadruhé, nejenže skvěle líbá, ale taky miluje lékařství stejně jako já.
Je super mít s milovaným člověkem nějakou společnou vášeň, ne?
- Slyšíš mě? - Slyším, Carmencito.
Mám tu hlášenou 77-14 ve čtvrti Narvarte.
Spěchá to.
Jsme na cestě, Carmencito. Díky.
Buď opatrný, prosím. Končím.
Buď opatrný, Ramóncito.
Carmencita, jo?
Zapni sirénu.
- Zalez. - Ty lamači srdcí.
Vezmi ji na rande.
A sakra.
A do háje.
Ty vole.
Tak to bude něco.
Jdeme.
Kam si myslíš, že jdeš? Neodmlouvej.
- No tak, nechci tady trčet! - Marigaby! Marcusi! Počkejte!
Hej, kamaráde!
Ahoj, konečně tě zas vidím.
Není ti nic?
To je fakt síla.
Jak se vede?
- Ujde to. Už mi bylo líp. - Probereme to v baru, co říkáš?
- Jasně. - Dobře.
Měj se.
Leo!
Došla nám voda! Udělej s tím něco!
Jsem Marigaby Tamayová.
- Je ještě někdo uvnitř? - Ano, ještě několik lidí.
Kolik?
Ještě tam někdo je!
- Pojď se mnou. - Jdeme.
Z cesty, prosím! Máme raněnou!
Dejte mi ji.
Zachraňte moje dítě!
Co je jí?
Klid, jen klid.
- Nebojte. - Já jsem Marcus.
- Pomůžeme vám. - Můj muž.
- Krvácí. - Má dcera.
- Zvedáme. - Raz, dva…
Tak.
Jsou na cestě, nebojte.
Moje holčička!
Tak jo.
- Už jdou! - V klidu, ano?
- A dítě? - Má dcera.
Laurita! Prosím, pomozte jí.
Teď vás posadím, ano?
- Jen klid. - Moje dítě.
- Laurito. - Hned vás posadím.
Tři, dva, jedna.
- Podej mi desku. - Jo.
Auroro, teď si stlačte ránu. Tři, dva, jedna.
Co moje holčička? Jak je jí?
- Je v pořádku? - Musíte zůstat v klidu.
Sama potřebujete ošetřit.
Dál si na to tlačte. Musíme zastavit krvácení.
- Nebojte. - Můj muž.
Jak se jmenuje?
Jose Tellez. Zůstal ve třetím patře.
Najdou ho, vydržte.
Prosím, pomozte jí. Laurito.
- Nedýchá. - Co to říká? Co je s mou dcerou?
Hej, kluku! Co tady děláš? Zmiz odsud, uteč!
Potřebuju zastavit krvácení, takže teď použiju škrtidlo.
Auroro, poslouchejte mě. Napočítám do tří a utáhnu to.
Raz, dva…
Ano, už je hotovo.
- Výborně. - Moje dcera.
Nepřestávejte si na to tlačit.
Nebojte, bude to dobré.
Auroro, zase zatlačím. Teď to zabolí trochu víc
Raz, dva, tři.
Tak.
- Moje dcera. - Auroro, uklidněte se.
- Zvládne to. - Prosím.
Jmenuje se Laurita? Laurita bude v pořádku.
Má holčička. Slečno…
Probrala se. Je v pořádku.
- Je v pořádku. - Miláčku, zlatíčko.
Zlatíčko, pojď ke mně.
Budete v pořádku.
Ale musíte být silná.
Kolego!
Položíme ho na tři. Raz, dva, tři.
Hotovo.
Pomoz mi prosím.
- Jasně. - Zapneme pás.
- Můžeme? - Co je, tati?
Co tady děláš?
- Zvedneme ho. - Zvedneme ho. Na tři.
Raz, dva, tři.
Sakra!
- Manueli, pojď nám pomoct! - Tati? V pohodě?
Pomoz jim.
- Na tři ho zvedneme. - Klid.
- Jo? - Ano.
Raz, dva, tři.
Brácho!
Sakra, nesou dalšího.
Pojď, Doktorko.
Musím připravit lehátko a udělat tady místo.
- To je můj muž! - Hezky pomalu.
Jen klid, táta už jde.
Dejte mi ji.
V klidu. Tak, to je ono.
Klid.
Táta je tady, holčičko.
- Táta je tady. - Bude to dobré.
Pepe, lásko. Jsi v pořádku?
Kde je Ramón? Rychle! Má u sebe klíčky!
Jdu pro něj!
Naše dcera je v pořádku.
Bude to dobrý, lásko.
Zvládneme to, táto.
Musí to být.
Tati!
Auroro? Potřebuju číslo na příbuzného.
- Máte pojištění? - Do který nemocnice?
Cože?
Kam jedeme?
Kamkoli. To dítě potřebuje intubovat.
Copak?
Čekali jste snad pohodičku?
Záplavu adrenalinu a hrdinství?
Takové to není.
Bývá to i hrůza. Není to pro každého.
Například já tyhle věci fakt prožívám.
Vždycky.
Máme tu kojence, sakra!
Raúle!
Pane doktore!
Raúle, tady!
V pořádku! Pusťte je dovnitř!
- Prosím. - Přineste nosítka!
Má hypoxii. Potřebuje intubaci.
Podej mi ji, dělej!
Nebojte, bude v pořádku.
- Na. - Díky.
Neboj, Marigaby.
Běž s ním, utíkej.
Už nemáme místo.
Tohle je urgentní! Seřaďte si trochu priority, sakra!
- Má nízký tlak. - Dejte mi zprávu!
- Dobrý? - Zpráva!
- Rychle se vrať, brácho. - Hned, ale ty si poradíš.
Hej, pomoc!
Hej! Mám tu muže v šoku s popáleninami třetího stupně.
Tati! Hej, Ramóne!
Ramóne!
Ramóne! Do prdele, pomoz mi!
Nechte mě!
Přestává dýchat.
…24, 25, 26, 27, 28, 29, 30.
Teď, tati. Teď.
- Tak jo, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9… - Přitlač.
- Správně, jo. - …10, 11, 12,
13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10…
- Správně. - 11, 12, 13, 14…
Dobře.
Má pulz. Přiveď někoho s nosítky!
Pohni si, tati!
Víme, co dělat.
- Viděls tu mámu s obrovským střepem? - Jasně, to k tý práci patří.
Všude byla krev.
- Bál ses? - Jo, trochu jo.
No, měl by ses učit. Chceš přece být záchranář.
Jo.
Tak musíš krvácení zastavovat. Sakra rychle!
Co jsme udělali? Zaškrtili to.
- Získali číslo, kam to naúčtujeme. - Jsem rád, že jsou zachránění.
Jo, sakra!
Ramóne.
To dítě jsme zachránili.
Co je?
Do prdele.
Julito.
Pojď.
To se jí stalo poprvé, že?
- Doktorko, poslou… - Nech mě na pokoji.
Marigaby, poslouchej mě.
To je riziko povolání.
- Prostě se to stává. - Byla to moje vina.
Ne, když jsi ho nezachránila ty, nedokázal by to nikdo.
No tak, Doktorko.
Ty jsi chloubou naší rodiny, jasný?
Poslouchej. Teprve se učíš.
Jsem tvůj fanda, ségra.
Klid.
INSPIROVÁNO DOKUMENTEM PŮLNOČNÍ RODINA
Překlad titulků: Růžena Svobodová