DU HATER UTDANNELSEN KAPITALISMEN GIR. STUDER, DIN IDIOT!
MASTER I MOLEKYLÆR MEDISIN
- Regina! Hei! - Hva faen?
- Faen. Første gruppe er snart ferdig. - Var ikke vi de første?
Jo. Men vi fikk flyttet på rekkefølgen.
Gruppe to!
Regina Mora.
Bernardo Barrientos.
- Oscar Ruiz. María Gabriela Tamayo. - Du klarer det.
Og Francisco Bravo.
Gå inn her.
- Jeg må ha en A. - Lykke til.
- Konsentrer deg. - Du får en A.
Fint å se deg her, Tamayo. Vi får gjøre det beste ut av det.
Nervus facialis' bane?
Etter os temporale går den gjennom foramen stylomastoideum
og gjennom glandula parotis.
Den deler seg i underkjeven og halsen,
og forbinder musklene i ansiktet og halsen.
Et øyeblikk.
Der ser du.
Tamayo.
Gi meg navnet på hjerteklaffene og beskriv blodsirkulasjonen.
Vi har ikke tid til å vente.
I et normalt hjerte går blodet gjennom vena cava superior og inferior
mot høyre atrium.
Så strømmer det til venstre ventrikkel gjennom tricuspidalklaffen.
Blod fra venene strømmer gjennom lungearterien,
som deles i venstre og høyre lungearterie til det når alveoli hvor oksygen tilføres.
Informasjonen er korrekt. Vis oss hvor.
Det kunne jeg gjort om det var et normalt hjerte.
Men dette har en medfødt misdannelse. Det har en anomal lungeveneretur.
Ikke dårlig for en student som alltid kommer for sent og sover i timen.
Veldig bra. Du får en A.
- Kanskje en D? - Hun kan ikke stå. For mye fravær.
Vi gir deg en B. Du kan gå.
B? Hvorfor? Jeg svarte jo på spørsmål som ikke var en del av eksamen.
Du var sen til prøven. Det er fag du bare har møtt opp til to ganger.
Du må ta opp igjen kurset.
Å studere medisin ved et universitet som dette
er noe studentene må ta på alvor.
Spiller ingen rolle hvor flinke dere er. Halvparten av dere vil ikke stå.
Det er greit om du liker å feste, men du har forpliktelser her.
En god lege møter alltid opp i tide. Vi gir deg en B.
Mora?
Hvor er festet til trapezius?
MARCUS VI ER PÅ VEI
Du kommer vel ikke i kveld?
- Ikke vær så nerdete. - Jeg sa jeg kommer.
Du må invitere oss på festene dine. De må være bra.
- Du ville ikke taklet dem. - Rolig.
Jeg går nå. Biblioteket stenger snart. Jeg må lese.
- Hvor? - Biblioteket.
- Du bør lære av meg. - Jævla Regina.
- Vi ses. - Ha det!
- Ja, bare "les", du. - Ha det!
Bli med i kveld!
Chango? Ja, jeg kommer, men ikke finn på noe sprell.
Greit. Ha det.
- Hallo. - Jeg hørte eksamen gikk bra. Så fint.
Sladder spres fort.
Det gikk ikke så bra, men takk for at du passer på meg, doktor Luna.
Ikke takk meg.
Du vil bli en fantastisk lege. Det blir synd å miste deg.
- Du mister meg ikke om du oppfører deg. - Du er så søt.
Du må passe på. Du skal bare begynne på det andre året.
Det er et krevende studium.
- Trodde du ville gratulere meg. - Alltid.
Men du må ta vare på deg selv.
Det er for mye å jobbe om natten og studere hele dagen. Du blir utbrent.
Eller du kan sette noen i fare.
- Ikke bli sint. - Jeg er ikke sint, men jeg må gå.
Tamayo!
- Tamayo! - Hva?
- Du har vel en date i kveld? - Jeg har ikke engang tid til en kjæreste.
Ok.
Hei! Hvis du vil slappe av senere, kan jeg hente deg. Vi tar noen øl.
- Drar på fest, eller noe. Ok? - Vent, vent, vent.
Jeg gir deg beskjed. Vent.
Hva gjorde du for å flytte oss til andre gruppe?
- Jeg sier det hvis du blir med på fest. - Kult.
Doktor María Gabriela Tamayo! Doktor María Gabriela Tamayo!
Kom deg på jobb! Fort deg!
- Hva faen? - Hva?
Hold kjeft! Vi er ikke i slummen.
Er du flau over oss, doktor? Pokker.
- Hvordan gikk eksamen, jenta mi? - Ok, men dere kan ikke hente meg her.
De vil kaste meg ut.
- 182-sentrum, radiosjekk. - Ok, Carmencita.
- La Claridad 57. - Jeg er ledig. Kom igjen.
Fort deg før noen andre kommer seg dit.
Har du opplevd å måtte velge mellom to ting du elsker?
Det er det som skjer med meg. Skolens regler er helt klare.
Mens du studerer medisin på BA-nivå, kan du ikke praktisere.
Og det er et problem, som du snart vil se. For på den ene siden elsker jeg å studere.
Det er ikke tilfeldig at jeg er den første Tamayo som studerer.
Men det er ingenting som slår adrenalinrushet i en ambulanse.
Alle i familien er ambulansearbeidere.
Jeg har vært i ambulanser så lenge jeg husker.
Faren min er en slags legende i piratambulansenes verden.
Dra til helvete! Unna vei!
- Ikke vær en drittsekk! - Så du det?
Faen heller! Ikke vær en dritt!
Gå og legg dere, drittsekker!
- Legg dere! - Faen.
For helvete, Ramón! Det er faen meg ikke første gang.
- Hva skjer? - De vil ta pasienten vår.
- Faen! - Ikke bann, for faen!
Men hva er piratambulanser, spør du kanskje?
Det er det de kaller oss. Illegale, pirater... Vi tilbyr en privat tjeneste.
I helvete! I helvete!
- Han er rett bak deg, Ramón. - Fort deg!
Tråkk på gassen, pappa!
Hva i helvete?
- Det er over. - Jeg kjører ikke på en hund for å vinne.
Fordi du redder en hund, vil en person dø.
Hva skal vi gjøre uten pengene?
Bare så dere vet det, når klokka blir 12, er dere alene.
Hei, doktor. Hvorfor har du pyntet deg? En Tinder-date?
Nei, bror. En studentfest for dem som har et liv.
-"En studentfest for dem som har et liv." - Hold kjeft.
Hva gjør du, Ramón?
I en verden full av konkurranse, får den første som kommer beholde jobben.
- Pokker, Ramón! Helvete! - Ja!
Det er over, drittsekker.
Vent litt. Ikke døm oss riktig ennå. Vi skrev ikke reglene.
- Helvete! - Stol på faren deres, drittsekker.
Ikke bann!
Bra jobbet. Jeg skal aldri tvile på deg igjen.
Familiens stolthet! Lær fra faren min!
I Mexico by har myndighetene litt over 100 ambulanser
som skal ta seg av en befolkning på 10 millioner mennesker.
Nei, det går ikke opp. Og det er her vi kommer inn.
Må Gud redde dere og glemme hvor han la dere!
Se deg om, gammern! Hvordan skal dere finne pasienten?
- Flytt deg! Drittsekk! - Unnskyld.
Flytt dere!
Unnskyld!
- Det blir tøft, doktor. - Ja.
Vær så snill!
- Hva var adressen igjen? - 57B, tror jeg.
Hvordan kommer vi gjennom?
Flytt dere! Det er en nødssituasjon!
Flytt dere for ambulansen!
- Vi må ut. - Kom.
Kom igjen.
Vær forsiktig.
Vent. Vær forsiktig.
Og denne jævla sangen er fra Rocky til "Blondie".
Vær så god, Oriental Sound.
Ok, kompis. Hold fast i søsteren din. Vent her.
Tror du at du er modig? Du er en jævla dritt!
Ikke rør vennen min, din jævel!
Skal du slå meg også?
Hvem er kuken nå?
Faen ta, alle sammen!
Flytt dere!
Gå tilbake til ambulansen. Det ser ikke bra ut. Fort deg.
Bli med meg.
Ok. La meg få se. La meg se.
Jeg er paramedic. Jeg skal hjelpe deg. Hva heter du?
- Erica. - Et stygt slag.
Jeg må stoppe blødningen.
- Hold på den. - Ringte du etter ambulanse?
- Ja. - Ok.
Si hva som skjedde.
- Idioten slo meg! - Faen ta deg!
- Hold kjeft. - Hold kjeft!
- Hva ser du på? - Ta det med ro.
- Vi er her for å hjelpe. - Lukk øynene, Erica.
Åpne dem.
Sånn ja. Det går bra, Erica. Du må holde i hånden min.
- Føler du det? Føler du den andre? - Ja.
- Slo han deg noe annet sted? Besvimte du? - Nei, men drittsekken slo meg!
- Sønnen min slo deg med hodet. - Hun gikk for langt.
- Du er nysgjerrig, din gamle fjert! - Sett deg.
- Jeg elsker deg! - Sett deg.
- Jeg elsker deg også, men du er en dritt. - Så, så.
Det er en nødssituasjon.
Du står i veien!
Gjør plass for ambulansen!
- Føler du kribling? Noe sted? - Nei.
Snu hodet mot venstre. Mot høyre.
- Sånn. Gjør det vondt? - Nei.
Og den andre.
Doktor... Vi drar.
- Du gikk for langt, for faen! - Ro deg ned.
Jeg ville ikke, men hun er ei hurpe.
Dette er en nødssituasjon.
Julito!
Pappa er her.
- Jeg må ta deg med på sykehuset. - Nei. Kan du fikse meg her?
- Nei, kjære deg. Vi må dra. - Sånn går det når skravla går.
Ikke krangle med menn. Tiden roer dem. Ikke sant, frøken?
Nei. Kom. Førstehjelpsskrinet, Marcus.
- Vi tar med vennen din. - Hold i henne.
Hvor tar dere henne?
- Ikke gjør det! - Hei!
- Julito! - Jeg kommer, pappa!
Rolig. Vi vil hjelpe til.
- La meg ta henne. - Hold kjeft!
Nanis' venner! Ta ham med og få ham edru!
Gi ham inn, for faen! Gi ham inn!
- Faen ta deg, Nanis! - Gi deg.
Nå er det nok! Ro dere ned! Jeg har fått nok.
Marcus!
De tar henne med.
Ta det med ro.
Se opp. Blødningen er nesten stoppet.
Rolig.
Du bør saksøke jævelen. Jeg kan hjelpe deg.
Det er ikke så ille. Det var ikke hans skyld.
Jeg kranglet med ham fordi han la igjen en melding til en jente hos DJ-en.
Han ble gal, og jeg ble enda mer gal og begynte å kjefte.
Det er ikke din skyld, kjære. Ok?
Har du forsikring? Ikke? Noen som helst trygd? En privat forsikring?
- Nei. - Ok. Hør her.
Vi er en privat ambulanse. Ok?
Vi tar betalt for å hjelpe deg og for å kjøre deg til sykehuset.
- Ok? - Er det dyrt?
Ikke bry deg om det. Bare gi meg nummeret til et familiemedlem.
Eller du kan ringe dem, men noen må betale for transporten til sykehuset.
Ok?
Søster... Noen ringer deg. Barney eller Bernie...
- Hvilket sykehus? - Vent.
Det går bra, Eri. Bare gi meg nummeret.
- Jeg trenger en klem. - Se på henne.
ALMENDROS-KLINIKKEN
- Det verste er over. - Au.
Vi er på sykehuset. Forsiktig.
Kvinne, 24 år, ansiktsskader. Brukket nese, hodeskader.
- Hun må også... - Jeg tar over.
Forbered seng 4 og i.v.
Kom igjen!
Navn?
Spør frøken Tere.
- Pasientens navn, din idiot. - Erica de la Paz.
- Hvordan går det, Tere? - Bra. Og du?
- Det går bra. - Hvem skal betale?
- Moren hennes er på vei. - Ok.
- Hva? - Jeg mener...
Så snart moren betaler, får du din del.
Når begynte dere med det? Du høres ut som du er ny, Martha.
Halvparten ved innleggelse, halvparten senere.
- Jeg har hørt noe annet. - Det var avtalen med sjefen.
Så spør ham.
Hun vil jeg skal be henne på kino.
- Vil du bli med istedenfor? - Jeg skal ikke være noens andrevalg.
Du er så slem.
Ditt bleke ansikt forteller alt, i tillegg til skannene.
- Hjertet ditt er ødelagt. - Det skjedde da min kone forlot meg.
Fylt av smerte.
Ja.
Lety er sikkert grunnen til din åreforkalkning.
Skal du ha betalt for å be meg spise sunt? Det vet jeg alt.
Hør... Enhver lege...
Nei.
Enhver sjarlatan vil si at du trenger en operasjon øyeblikkelig.
Men jeg er din venn og vil gi deg et alternativ.
Jeg har undersøkt det nøye og funnet en behandling som kan hjelpe hjertet ditt.
Uten å måtte skjære i deg.
- Du er vel ingen kardiolog. - Jeg har sagt det før...
Jeg har undersøkt det fordi jeg er din venn.
Hvor mye koster det?
Det er ikke billig, og du må begynne nå.
Det går ikke så veldig bra, for å være ærlig.
Vi kan gjøre en avtale.
Som en byttehandel. Vi finner ut av det.
Ok.
Men ikke si noe til barna mine.
Jeg har fått Naloxon, som datteren din bestilte.
Nå gjenstår det bare at du betaler din halvdel.
Det er alt jeg har.
Som et forskudd.
- Vil jeg overleve? - Det vil gå bra.
- Bare ha på mer medisin? - Det han gjorde mot deg var ikke ok.
Har du barn?
Derfor er det så enkelt for deg å si det. Nanis er så flink med barna.
- Det er første gang han har gjort det. - Det er bra om det ikke skjer igjen.
Hva om det blir verre? Om det skjer med barna?
Det blir ikke verre.
Du skal få nummeret mitt, i tilfelle du trenger et vitne eller noe.
Du kan ringe meg.
Kom igjen. Du kan kaste det senere.
Tenk over det.
Sparepengene er for nødstilfeller.
Du kan ikke bruke dem på medisiner vi aldri bruker.
- Om vi ikke investerer i medisiner... - Vi bruker dem ikke!
- Jeg er enig med søsteren din. - Vi trenger aldri Naloxon.
- Et bilde vil vare lenger. - Skal du gå sånn på festen?
Hva mener du?
Hvis du ikke skal si at jeg er vakker, kan du bare tie.
Så du sier ingenting?
- Jeg har en 124 vest i byen. - Oppfattet. Vi er på vei.
Vi skal få tilbake det du har brukt.
Dere skulle gi meg skyss.
Vi får ikke betalt for den forrige før i morgen.
Du har brukt penger på medisiner vi ikke bruker, som vi aldri vil bruke.
Greit.
Jeg skal kjøre deg til festen, doktor.
- I det flotte nabolaget. - Så synd. Du var så vakker.
Pokker. De følger etter oss.
- Vi har en nødssituasjon. La oss kjøre. - Stopp ambulansen.
- Faen meg... - Stopp bilen.
- Jævel. - Kom.
Ikke gå ut.
- God aften. - Vi har en nødssituasjon.
- Vi må dra. - Kan vi få papirene deres?
Førerkort og ambulanselisensen.
- Betjent... - Dere skal snart få dra.
Ok.
Vi venter på deg, Tamayo.
Lisensen.
Hvordan går det?
Det står at lisensen holder på å bli fornyet.
Det stemmer.
- Det har vært sånn i 15 dager. - De sier hver dag at den er klar i morgen.
- Da kan dere ikke kjøre. - Men...
- Betjent. - De sa det var greit.
Nei, for dette er ingen offentlig ambulanse.
- Nei, den er privat. - Og lisensen for det?
Vær så snill.
Vi har dessverre ingen penger, betjent. Vi er frivillige. Dette er gratis.
- Ikke vær respektløs, unge mann. - Nei, nei, nei.
Vi må ta med oss kjøretøyet. Ut av ambulansen.
- Jeg kommer straks. - Ut av ambulansen.
- Jeg kommer. - Hold deg rolig.
Jeg skal være rask.
Vet du hvor mange som vil dø om vi ikke er der, betjent?
- Hva tar du betalt for å redde dem? - Hva får du i smøring?
- Ikke vær frekk. - Rolig.
Hendene på bilen.
- Ut med beina. - Dere bør fange forbrytere.
Vi gjør bare jobben vår.
- Bli med oss. - Ok. Men noen vil dø.
- Fortell mer senere. - Jeg fikser det med betjenten.
Ikke ta ham med. Vi kan vel gjøre en avtale?
- Hvordan kan vi betale kausjonen? - Vi har hatt besøk av den nye betjenten.
Vi får se hvor lenge ærligheten varer.
Ja!
Kom igjen. Ikke stress. Det blir flere fester.
Hva vet vel du?
Det er ikke flere fester, for jeg har ingen fritid.
Jeg er lei av å passe på deg som en mor.
Mamma er ikke her, men det er du.
Beklager, kompis.
Jeg savner henne. Det må være verre for deg.
Jeg blir så trøtt at jeg eksploderer, men det er ikke deg. Ok?
- Du kan hjelpe meg å få det bedre. - Hvordan?
Gi meg litt pommes frites.
Tamayo? Det er en annen ambulanse på stedet.
Dere trenger ikke komme. Oppfattet?
Oppfattet. Takk, Carmen.
Det holder. La oss dra hjem.
Vi bør spise før vi drar.
- Er du ikke sulten? - Du har nettopp spist.
Pappa!
- Vi gjør det samme. - Pappa!
- Det er som agurk-gazpacho... - Vannet er kaldt!
- ...med tomat. - Bare dusj.
- Med mye fiber. - Du blir sen.
Det er sunnere å drikke et glass melk med jordbær
- istedenfor brød... - Vi har ikke varmtvann.
Ikke rop. Kom deg inn. Cris vil betale for Marcus' kausjon.
- Vi må ordne med økonomien vår. - Jeg vet det. Vi ses. Ha det!
Ta med deg matpakke. Her.
Takk, pappa. Ha det.
Jeg kan ikke dra på skolen og lukte sånn.
Så ta deg en dusj.
- Vannet er kaldt. - Søsteren din har dusjet.
- Ingen gass. Det er for kaldt! - Gi deg. Det hjelper på blodsirkulasjonen.
- Jeg blir syk. - Nei da. Det er bare sunt.
Det blir bra og vil gi deg nye ideer.
Mr. Tamayos familie.
- Skriv under nede. - Ok.
Unnskyld. Tilgi meg. Vær så snill. Tilgi meg.
Jeg svarer ikke neste gang søsteren din ringer.
- Vi har 500 pesos igjen etter å ha spart. - Og du kjøpte bare brød?
Hva så med sparepengene? Hør, Crisis. Hør på meg.
Ikke vær sint. Jeg er en idiot. Men hør her...
Nå har vi publikum. Vi kan signere autografer.
- Jeg mener det. - Du liker det.
- De kjenner meg nå. Skammes du ikke? - Du blir berømt, kjære.
Hør her.
Pappa og søsteren min brukte penger på medisiner de ikke kommer til å bruke.
Hva kan jeg gjøre? Vær litt grei.
- Ikke vær sint. - Få se det.
Spiller ingen rolle hvordan familien din bruker pengene.
Jeg liker dem. De er ikke problemet.
De sa ikke at de vil dra til USA med meg.
Si ifra om du ikke vil bli med meg.
Jeg kunne ikke la dem ta ambulansen.
Du er toppen. Vi går.
Kom igjen.
Du trenger ikke skolegang om du vil bli paramedic.
Man må studere uansett hva man vil bli. Gå.
Fort dere. Dere vil komme for sent. Kom igjen.
Kom igjen.
Hei, Lety.
Takk.
Du er vakrere enn sist jeg så deg.
Og du er tjukkere, Ramón.
Magen blir større jo mer jeg savner deg.
- Kom inn. - Jobber du her?
Jeg eier stedet.
DET LILLE GRØNNE HUSET
- Hva vil du - Kaffe, takk.
Perfekt.
Her har du nytraktet kaffe. La meg se om du liker den.
Den er god.
- Jeg vil se ungene igjen. - Flott.
Da blir de glade. Du kan bli kjent med hjemmet vårt.
Nå som du nevner hjemmet...
Jeg vil be deg om å la Julito få bo hos oss.
Oss?
Bor du med moren din?
Nei. Jeg tror det er best for ham.
- Han kan få sitt eget rom. - Det beste for ham eller for deg?
Du vil alltid ha det beste for deg. Alle andre kan dra til helvete.
Du forteller meg at du vil at Julito skal flytte inn med gud vet hvem.
Du burde tenkt på det før du forlot ham.
Jeg var ikke frisk.
Det gjorde vondt å gjøre det. Jeg vet jeg må be om forlatelse.
Men nå har jeg det bra.
Jeg er igjen sterk.
Hva har skjedd? Du er blek.
Det går ikke så bra med hjertet mitt, Leticia.
Hvor lenge har det vart?
To, tre år? Og du sier det bare rett ut?
Hvis du vil treffe barna, kan du komme når du vil, hvis det er greit for dem.
Men ingen skal flytte.
Hvis du er syk, så kan jeg hjelpe deg. Vi kan hjelpe hverandre.
Julio?
Julio!
Julio! Julio!
Jeg snakker til deg... Julio!
Ikke bekymre deg. Jeg fant ham.
Hvorfor lette jeg ikke her først?
Fordi du er dum. Hvor ellers skulle jeg være?
Vi spilte fotball her før.
Mamma er glad i deg.
Hun er glad i oss alle.
Jeg er glad i deg. Selv om jeg sier mye dumt til tider.
Er det sant det du sa?
Om hjertet ditt?
Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg vil prøve å ordne det.
- Hvordan? - Jeg vet ikke ennå.
Dere ville også bestemme hvor jeg skal dra uten å spørre meg, for faen.
- Ikke bann. - Jeg kan banne.
- Bare fordi det passer seg nå. - Ja, for faen.
- Jeg bestemmer over mitt liv. - Ikke vær så opprørsk.
Alle barna dine er opprørske.
Ikke si noe til søsknene dine.
Greit.
Lov meg at du ikke sender meg til mamma.
Og at du ikke vil dø av den hjerte-greia du har.
Ikke gråt.
- Ikke gråt du heller. - Lover du?
Ikke døm meg.
Det ser ut som om jeg ligger med læreren. Det ville blitt en bra såpeopera.
Men han er ikke egentlig læreren min.
Vi møtte hverandre på sykehuset hvor han jobber, hvor vi leverer pasienter. Og...
I tillegg til å være en god kysser, så tenner jeg på
at han elsker medisin som jeg gjør.
Det er flott å få være nerd om noe man elsker med noen man liker så godt.
- Oppfattet? - Oppfattet, Carmen.
Det er en 77-14 i Narvate. Det haster.
- Vi er på vei, kjære Carmen. Takk. - Vær forsiktig.
Vær forsiktig, Ramón. Kjære Carmen?
Skru på sirenen.
- Gå tilbake. - Ikke bli helt blaut.
Be henne på en date.
Faen heller.
Pokker.
I helvete.
Dette blir en god en.
Kom igjen.
Hvor har du tenkt deg? Ikke klag.
Jeg vil ikke bli her.
Marigaby! Marcus! Vent!
Hei, bror.
Hei, kompis. Lenge siden sist.
Går det bra? Dette er en tøff jobb.
- Hvordan går det? - Du vet... Jeg har hatt det bedre.
- Du kan fortelle meg mer i baren. - Ja, for pokker.
Vi ses.
Leo! Vi har ikke mer vann. Fiks det!
Jeg er Marigaby Tamayo.
- Er det folk i bygget? - Ja, noen.
Hvor mange?
Det er fremdeles folk inne!
- Kom. - Kom igjen.
Flytt dere! Vi har sårede. Vær så snill.
Gi henne til meg.
- Hjelp babyen min! - Jeg har henne. Klare?
Forsiktig.
- Det går bra. - Jeg heter Marcus.
- Jeg er paramedic. - Mannen min.
- Vi må stoppe blødningen. - En, to...
Forsiktig.
- De er på vei. - Jenta mi!
Greit.
- Kommer inn! - Forsiktig. Kom igjen.
- Hvor er babyen? - Babyen min! Laurita. Hjelp henne.
Jeg skal flytte deg opp.
- Forsiktig. - Ungen min.
- Ungen min, Laurita. - Jeg må flytte deg.
Forsiktig.
- Gi meg brettet. - Ok.
Du må trykke på såret, Aurora. En, to, tre.
- Min kjære... - Gi meg den.
- Har hun det bra? - Du må roe deg. Du er også skadet.
Du må presse på såret. Vi må stoppe blødningen.
- Det vil gå bra. - Mannen min.
- Hva heter mannen din? - Jose Tellez. Vi bor i tredje.
- De henter ham, skal du se. - Hjelp barnet mitt. Laurita.
- Hun puster ikke. - Hva sier hun? Hva er det?
Hva gjør du her? Kom deg unna! Gå!
Jeg må få kontroll over blødningen. Jeg skal bruke et turniké.
Du må høre på meg. Jeg teller til tre og strammer til.
En, to...
Nå er det over. Det er over.
Bra.
Jenta mi.
Du må fortsette å presse, Aurora. Ikke bekymre deg.
Jeg skal presse igjen. Det vil være litt verre. En, to, tre.
Ferdig.
- Ungen min. - Aurora? Du må roe deg.
Ro deg ned. Vær så snill. Hva heter hun? Laurita? Hun har det bra.
Ungen min.
Frøken...
Ungen din har det bra.
- Hun har det bra. - Vennen min.
Kjære, kom hit.
Det vil gå bra, men du må være sterk.
Hei!
Legg ham ned på tre. En, to, tre.
- Ferdig. - Hjelp meg.
- Greit. - Hold bekkenet.
- Klar? - Hva er det, pappa?
Hva gjør du her?
- Vi løfter ham. - På tre. En, to, tre.
Faen!
- Manuel! Hjelp oss. - Går det bra, pappa?
Hjelp dem.
- Vi løfter ham på tre. - Forsiktig.
- Klar? - Forsiktig.
- Ja. - Samtidig.
En, to, tre.
Hei!
Pokker, det kommer en til. Kom igjen, doktor.
Jeg må legge ned setet for å få plass.
- Det er mannen min. De fant ham! - Forsiktig.
Ta det med ro. Pappa kommer.
Gi meg jenta.
Forsiktig. Sånn ja. Forsiktig.
Pappa kommer, vennen.
- Vær forsiktig. - Pappa kommer.
Går det bra, Pepe?
Hvor er Ramón? Fort! Han har nøklene.
- Det går bra. - Jenta di har det bra, pappa.
Vi har det bra.
Vi vil klare oss, pappa.
Jeg må åpne opp.
Pappa!
Aurora? Jeg trenger nummeret til en slektning.
- Har du forsikring? - Hvilket sykehus?
Hva?
- Hvilket sykehus? - Hvilket som helst. Babyen må intuberes.
Hva? Tenkte du at det var enkelt?
Adrenalinrushet, å være en helt...
Det er ikke sånn. Det er tøft. Det passer ikke alle.
Jeg, for eksempel, er veldig var på det. Hele tiden.
- Vi har en baby, for helvete! - Raúl!
- Doktor! - Raúl! Her!
Slipp dem inn!
Kom med båren!
- Hun har hypoksi, Raúl. Hun må intuberes. - Gi henne til meg.
Ikke vær redd. Det går bra.
- Her. - Takk.
- Ikke vær redd. - Bli med ham.
- Vi kan ikke ta flere. - Det er en nødssituasjon. Tenk dere om.
- Hun har lavt blodtrykk. - Gi meg rapporten!
- Kom fort tilbake. - Greit. Du klarer det.
Hjelp! Hei! Jeg har en pasient i sjokk med tredjegrads forbrenning.
Pappa! Ramón! Ramón!
- Ramón! For helvete, hjelp meg! - La meg være!
Respirasjonssvikt.
...tjuefire, tjuefem, tjueseks, tjuesju, tjueåtte, tjueni, tretti.
Kom igjen.
- Nå. En, to, tre, fire, fem, seks, sju... - Hardere.
- Bra. Press. - ...ti, elleve, tolv, tretten, fjorten...
En, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte, ni, ti...
Press, press.
Bra.
Hjertet hans slår. Hent portøren!
Fort deg, pappa!
Vi vet hvordan det gjøres.
- Så du moren med glasskåret? - Ja, bror. Det er en del av jobben.
Det var mye blod.
- Var du redd? - Ja, jeg var litt redd.
Du må lære. Du vil vel bli ambulansearbeider?
- Ja. - Da må du stoppe blødninger. Være rask.
- Vite hva vi gjorde, hva de må betale. - Jeg er glad vi reddet dem.
Pokker.
Ramón... Vi reddet ungen.
Hva er det?
Pokker!
Julito.
Kom.
Det er den første hun har mistet.
- Doktor. Hør... - La meg være.
Marigaby. Hør her.
- Det er en del av jobben. Det skjer. - Det var min skyld.
Nei, det var det ikke. Om han kunne bli reddet, ville du klart det.
Rolig, doktor.
Du er familiens stolthet. Ok? Hør. Du lærer.
Jeg er en stor fan.
Ikke bekymre deg.
INSPIRERT AV DOKUMENTAREN FAMILIA DE MEDIANOCHE
Tekst: Tina Shortland