Не се шегувам. Следващият куршум влиза в теб.
Спокойно, а?
Дойдохме да я спасим. - Загубила е много кръв.
Тук не можем да помогнем. Трябва да я откараме.
Сериозно. - Ако умре, цял живот ще съжалявате.
Нека я откараме. Моля ви. - Рамон.
Рамон.
Моля те, не приближавай.
Нали не искате да изгниете в затвора?
Нямате представа как е там.
Не ми чети конско, тлъстако.
Вън е пълно с хора. - Млъкни.
Баща ми и сестра ми са там. Какво става? - На позиции!
Сърцето ще спре всеки миг. Трябва да действаме.
Ето на.
Моля ви. - Аз съм виновен, тя не е замесена.
Бижутерията е на татко! - Какви ги вършиш?
Ами ти? Кретен!
Помогнете ми.
Той само ми помага.
Дръжте здраво там. - Така добре ли е?
Да.
Не, не.
Баща ти е отвън.
Така ли?
За него няма нещо по-важно от теб.
Да бе, не познаваш баща ми.
Истински задник е.
Не си играй с мен.
Какви ги вършиш?
Рамон, не! - Пусни.
Стреляй.
Хвърли оръжието
Хвърли оръжието!
Маригаби, докторке? Добре ли си? - Да, виж татко!
Той къде е? - Там.
Татко, добре ли си?
Какво стана?
Помогни на Габи. - Сигурен ли си? Добре.
Куршумът е излязъл, ще мине.
Дишай.
Носете я.
Къде така? - Русата е за нас.
Забрави, дойдохме първи. Вземаме я.
Маригаби, остави ги.
Не сме лешояди. - Ти сериозно ли?
Отлична работа. Чисто ли е?
Да. - "Отлична работа"! Кретени.
Добре ли си? - Да.
Да ги изтеглим.
Куките ще се откъснат, казах ти.
Тя не диша.
Кръвно - 90/30. Губим я.
Дай я в Тренделенгбург. - Вече не се прави.
Казах, сложи я в тази позиция.
Натисни газта! - Веднага, докторке.
Натискам колкото мога.
Мамка му, мамка му! Жива е!
Полицайката ли? - Да.
Браво, докторке.
ПО ЕДНОИМЕННИЯ ДОКУМЕНТАЛЕН ФИЛМ
За теб ли викат? - Да, прожекцията е посветена на мен.
Хубавото в цялата история е, че разбрах, че не съм сама.
Виждам. Голяма късметлийка си.
Приятелката ти е луда по теб. - Права си.
И актьорите са чудесни.
А от земетресението спечели нов приятел.
Благодаря ти.
За какво? - За всичко.
Моята актриса!
А ти?
Какво аз?
Не знам, разкажи нещо. Само да не е за медицината.
Разсей ме с нещо.
Добре. Какво да ти разкажа?
На сърдечния фронт как е?
Това...
Има един лекар в Централна болница. Не Берни обаче.
Запознах се с него покрай линейката, караме им пациенти.
Виждаме се тайно.
Но мисля, че свикнахме с това криене.
Връзката не върви наникъде.
Накъде искаш да върви?
Аз какво искам?
Май никога не съм се запитвала.
Защото все нямам време. И е страшничко. Човек си мисли, че знае какво иска.
Показа ли ти? Яко, а?
Чак ми се прииска да видя филма.
Благодаря! Би ли ги оставила спуснати?
Пак ли те боли? - Не.
Скъпа, не се прави на герой.
Напоследък има главоболия от шум и светлина... От всичко.
Искам да кажем на лекаря й, но тя се инати.
Стига де, нищо ми няма.
Пия толкова много лекарства. Един аспирин и ще ми мине!
Докторе, трябва ли пак да ходя в болницата?
Дори не споменавай!
Удари те цяла сграда!
Но най-доброто лекарство е...
Ето това. - Любовта.
Аз съм твоят лек! - Какво клише!
Изчакай ме в кабинета. Веднага идвам. Забравих си телефона в колата.
Маригаби.
Недей така, да поговорим! - И да ми припомниш още някоя услуга?
Да, знам, беше гадно.
Но не ми отвръщай със същото.
Постоянно ти звъня. Да поговорим!
Сигурна съм, че тези имат нещичко...
Докторът е симпатяга. - Красавец!
Момичето има вкус. - Познавачка е!
Я иди да си поговориш с тях. Може да си уредиш среща.
Сериозно.
Искаш ли да се разкрием?
Няма проблем!
Остави ги да живеят! Не съм й гадже.
Стига де, харесваш я. Бори се за нея!
Може да се карат. Знаеш как е.
Имам час. Ще говорим после.
Добре, ще говорим после.
Не знаех, че Хулито има проблем с очите. Не се е оплаквал.
Ужасен баща съм. - Глупчо!
Сега той се нуждае от всички нас.
Но просто... - Знам, че са ми сърдити.
Сега обсъждаме Хулито.
Предлагам, докато работим, да е при теб. - Добре.
И ще държим връзка.
Мъча се да съм любезен и със...
Вярно ли го харесваш само защото е по-слаб?
Стига, пак ли това? Престани вече.
Но аз се промених.
Знаеш ли какво ме преобърна?
Един младеж ме нарече "тлъстак".
Стига, вярно ли?
Много се засегнах. Беше ужасно, но по-ужасно бе да се видя в огледалото.
Да видя истината. Вярно съм тлъстак.
Но винаги си бил чаровник.
Какво?
Къде сега? Трябва да се върна в заведението.
Да, и аз трябва да оправям апартамента. - Тогава?
Виж.
Помниш ли как се гушкахме на онази пейка?
Не.
Това е нашата песен. - Не, не!
Досетих се още като каза да се срещнем тук!
"На неутрален терен!" Какво му е неутралното?
Един танц?
Не, не, Рамон. Сериозно, не е редно!
Какво толкова?
Да бе, нищо! - Извинявай.
Направи ми серенада само веднъж - когато ми предложи.
И колко неща трябваше да се случат, за да го направиш пак!
Съжалявам.
Извинявай. - Не, наистина...
АКСОЛОТЪЛИТЕ
Кога едно място става твоето?
Не е достатъчно да живееш там, да окачваш неща по стените.
Важно е какво запълва живота ти.
Не знам. Много се размеквам.
Май хлътвам здраво по него.
Кафето е убиец.
Свириш ли на китара? - Не.
На майка ми е.
Да бе. Д-р Гомес свири на китара? - Да, не те лъжа.
Яко!
Като бях дете, ми пееше песните на Сесилия Тусан.
Нали я знаеш? - Не.
Мексиканската Пати Смит. - Каква Смит?
И Пати Смит ли не знаеш? Олеле майко.
Това е Сесилия Тусан.
Нека ти я представя. - Изпей го.
Китарата е разстроена. Пее се...
Автострада…
Момент.
Докато препускахме по автострадата...
Достатъчно. - Китарата е разстроена.
Да, ясно. Няма нищо.
Пицата! - Сега се връщам.
Тук съм.
Момент!
Това е моето парче!
Искам ананас!
Носиш ли соса?
Доста е изгоряла, но се яде...
Слава богу, заведението потръгна. Бавно, но сигурно.
Как няма! Храната е вкусна!
Момент.
Ето.
Малко е, но все е нещичко.
И не го правя от чувство за вина.
А защото искам, защото мога и...
Сега мога да отделя от нещо свое.
Мамо.
Ти ни напусна...
Заради братовчедката на кръстника ли?
Нима мислиш, че бих си тръгнала заради един флирт на баща ви?
Много ме заболя.
Но...
Имах си други причини.
Много лични. - Какви?
Живеех в постоянни грижи. За всичко.
За вас.
Започнах да губя себе си.
Мамо, мамо!
Маркус си взе един ден почивка, отиде на купон.
Може ли аз да помагам на шефа?
Не. - Моля те!
Маригаби. Днес сме само двамата.
Прегледали са сградата ни, можем да се приберем вкъщи. Всички.
Хайде бе, мамо. Утре е събота! Маркус не може да работи.
Пак репетира за утре.
Не ми е искал разрешение, заяви ми го.
Така действат днес. - Какво ще има утре?
Маркус и Крис участват в хип-хоп битка.
Страхотно! - Не ти ли е казал?
Не.
Сандвичите, миличка. - Благодаря. Чао!
Хайде, дребен. Живо, живо.
Сигурно е забравил. - Сигурно.
Ще се връщаме у дома.
Нали може да съм в линейката? - Не!
Давай, само така.
Диджеят, пускай яко!
Да вдигнем малко шум!
Пее се ето така...
Как да седя кротко, като имам още бира?
Ако мрънкаш, ще ти затворя устата!
Хищникът се чувства жертва.
Излизаме, но не знаем ще се върнем ли днес.
Пич, не я изяждай, остави и за другите! Така ли поздравяваш брата?
Извинявай. Как си? - Супер.
Здрасти. - Какво, ще изригнем ли?
Гаранция, гангстер.
Сам ли? - Само това парче, обещавам.
За утре - кой е тайното ни оръжие, а, кой?
Обещавам. - Върви.
Да ви чуя, че си тръгвам. Дано сте си изкарали добре.
Аплодисменти за "Ел Куерво"!
Да, дайте още!
Супер.
Съсипвате купона.
Просто ми кажи изчука ли го.
Там се карат.
Изчука ли го?
Задник, я стига. - Пусни я!
Курва! Долнопробен парцал!
Престани, стига. - Кучка.
Пусни ме. Забрави. - Да забравя? Ти си курва. Уличница.
Да се убия ли искаш, кучко? Кажи, кучко!
Спри. Плашиш ме! - Ще видиш какво е страх.
Никой не те харесва. Сама си. - Млъквай!
Пич, успокой се.
И ти ли искаш? - Успокой се. Махни това.
Спокойно, миличка, стой при мен.
Тя е момиче, все пак. - Кучка е!
Не мърдай.
Шибан кретен.
Не приближавай. - Успокой се. Всичко е наред.
Да помогна? Да се обадя на някого?
Разправяй.
Довериш ли се, те смачкват.
Той обеща да се държи добре с мен.
Защо всичко е толкова гадно?
Ама ти защо си с този кретен?
Обеща да помогне да избягам от нас.
Не приближавай. - Добре, спокойно.
Няма нищо, само спокойно.
В един момент и аз исках да се разкарам.
Защо ти казва, че те обича, а се държи свински?
Такива са.
Но ще се оправиш, чу ли? Успокой се. Да се махнем оттук.
Ще ти помогна.
Кристина! - Остави ни за малко.
Добре ли си? - Да.
Да се маха. - Добре съм. Дай ни минутка.
Да поговорим на друго място. Ела, ще се разходим. Всичко е наред.
Хайде, да се махнем.
Добре ли си? - Да, да вървим.
Момиче, не, не скачай!
Не, по дяволите! Не!
Дръпнете се!
Дръпнете се. Пазете се!
Дръпнете се, аз съм парамедик!
Назад.
Дръпни се. Дръпнете се.
Направете място. Кърпа, разкарай ги.
Дръпнете се. Назад.
Казвам се Маркус, парамедик съм. Ще ти помогна.
Докторке! Бях на купон, едно момиче падна...
Елате веднага. Спешно е!
В старата фабрика, "Колония Обрера".
Идвайте бързо!
Крисис, ела. Ела! Трябва да ми помогнеш.
Не бива да се унася. Говори й, да не заспива!
Дайте яка. Кърпа, хайде!
Яка, нещо за превързване и суитчър с качулка. Хайде, бързо.
Дай си банданата. - Ти си силна, миличка. Силна си!
Крисис, помагай.
Стягай!
Куерво, ела тук. Седни. Ще я хванеш за рамото.
А другата си ръка сложи тук.
Като кажа "три", обръщаме я.
Трябва да я обърнем.
Едно, две, три.
Да, знам, че боли. - Потърпи! Ти си силна!
Махай тоя телефон бе!
Хвани ми ръката.
Ухото й кърви. Много кръв.
Мамка му. Дай яката. - Само не заспивай.
Говори й! Не я оставяй да заспи. - Миличка, тук съм.
Не се унасяй, стисни ми ръката.
Дръж ръката ми.
Светни с фенерчето и го мърдай така. Момиче, не се унасяй.
Не заспивай.
Трябва да я завием. Дайте нещо да я завием.
Това става.
По дяволите, не заспивай.
Докторке, не знам какво направих. Май я обърнах неправилно.
Има "травматични очила"... Не й давай да заспи!
"Травматични очила", черепна фрактура.
Миличка, моля те, не се унасяй.
Маригаби вече е тук. Ще я доведеш ли?
Дръпнете се, идва линейка. - Дръпнете се.
Насам!
Бързо! Тя умира.
Дръпнете се.
Какво става? - Виж ухото.
Ако е с черепна травма... - Ще се оправи.
Брат ми, успокой се!
Сине, как си? - Направете път.
Полека.
Внимателно. Едно, две, три.
Готово. Натам.
Не с тази ръка. - Все едно! Май вече оплесках нещата.
Откога е в безсъзнание? - Не знам. Поне 15 мин.
Приготви всичко за интубиране.
Как е положението? - Диша по-добре, но още е критична.
Крисис, ти се справи страхотно! Наистина.
Можех да помогна повече.
Вече се погрижиха за нея. Скоро ще стигнем. Ще се оправи!
Хайде, момиче, дръж се. Още малко!
Татко, дай газ!
Още една. Метни още една.
Спестявам да те заведа в Акапулко.
Или Икстапа, но искам Акапулко.
Качих Крис на такси, прибира се. - Виж това.
Стига игри. Разкарай ги.
Преследват те.
Идваш ли с нас? Той приближава.
Тръгваме. - Добре. Чао, Росита. И помни:
плаж, аз и ти, Копакабана, Канкун... Където ти душа иска!
Одумваш го, после... - Ти го мотаеш.
Вие ли сте спасили скочилото момиче? - Защо?
Вие ли я спасихте?
Двамата. - Моля те, да вървим.
Вие сте герой. - Почакай, искат да им разкажа.
Герои сме. - Ще те чакам там.
Може да ме изключат от училище!
Чакай, не ме оставяй сам. - Стига!
Ще я навием.
Как се казваш? - Маркус Тамайо, на вашите услуги.
Къде беше? - Кога?
При инцидента. - Ето как се случи...
Какво правите? - Спасяваме живота на хората.
Защо бяхте там? - За друго - влече ме музиката.
Но трябва да изкарвам пари. Бих го правил безплатно, но трябва да ям.
Спасяваме хората. Ако им се случи нещо, ние сме им нужни.
Маркус!
Тя е по-добра от мен.
Какво става? По-хубава си от вчера.
Къщата е толкова тиха... - Слава богу!
Ела.
Знам, че не ти беше лесно.
Благодаря ти, че помогна на децата ми. - Винаги са добре дошли.
Дори най-голямото ти - Рамон.
Дай да съблечем това.
Ще закъснеем.
И кой ще проповядва? - Не ми пука.
Как пък не! Ще оставиш друг да проповядва?
Оправям се и отиваме.
Не го правиш като хората. - Ти ме караш да боядисвам.
Съсредоточи се!
Страхотно. Браво и на двамата.
Подът е трепач. Супер.
Ами боядисвай ти. - Не.
Звездите не боядисват. - Кога стана звезда?
Ще станем, като спечелим конкурса. Ето.
Видяхте ли това? И лайковете.
Ще се научиш. - Млъквай.
Благодаря ти, че позволи да остана. - Винаги си добре дошла.
Много ти благодаря. - Няма за какво.
Ало, рок звездичката? Къде? - На конкурса.
Каза ли на майка си?
Май съм забравил. - Кажи й.
Помоли я да не води пастора.
Естествено. - Отивам да си оправя багажа.
Трябва да ги вземем.
Другия път ти боядисваш. - Благодаря.
Няма за какво. - Успех.
Когато Бог ми прати светлината си,
бях съвсем сам,
съсипан,
след като дни наред бях бродил из пустинята.
Останах насаме със себе си,
изправих се очи в очи с миналото си и го загърбих.
Да пуснеш миналото ти да се разполага, както казваме, като у дома си,
те прави пленник на неща, които са отминали.
А Бог предлага истинско обновление.
Трябва да го приемем като миналото, настоящето и бъдещето.
Алилуя, братя. Слава на Бог. - Слава на Бог.
Вашите тук ли живеят? - Само майка ми, татко е в Испания.
Но са заедно или... - Не. Разделиха се.
Всички живеехме в Испания.
Като се разделиха, мама пожела да се върне.
Предложиха й да стане декан.
Прие веднага.
Помоли ме да дойда, но не исках да зарежа живота си.
Нали разбираш. - Не ти ли липсваше?
Според теб защо съм тук?
Вземам учебниците и идвам.
Почакай.
Ще дойдеш ли на концерта на брат ми и гаджето му?
Маркус пее? - Страхотен рапър е.
Сериозно? - С гаджето.
Рап битка. - Там съм!
Сега се връщам.
МАРИГАБИ: КАК СИ?
НАЙЕЛИ: ГЛАВАТА ОЩЕ МЕ БОЛИ. - МАРИГАБИ: ПОЧИВАЙ, ЩЕ ЗВЪННА ПОСЛЕ.
Миличкият ми! Радвам се, че дойде!
Това Маригаби ли е? Защо си я оставил?
Бързаме. - Останете, хапнете с нас.
И двамата. - Не, мамо.
Как може да си такъв! - Бързаме.
Синът ми е невъзпитан.
Срам го е от мен. - Ти пък! Дори й казах за китарата.
Имаме малко семейно събиране.
Тук не съм ти шеф катедра, а домакиня - заповядай!
Не е нужно да ходим. - Ще идем.
Сигурна ли си? - Да, хайде.
На нашите не им дреме, че снощи не се прибрах. Едно съобщение нямам!
Всички родители са гадняри, ние ще сме изключение.
Хайде пак.
Яко! Погледни.
Стига бе, аз съм мем. "Рапър спасява живот".
"Помагащия Бийбър".
Приличам ли на гринго?
Тъпотия. - Стига бе, яко е.
Наистина е идиотско.
Защо? - И питаш?
Там трябваше да е онзи кретен, който за малко да я убие.
Това трябва да видят хората! - Стига. Погрижихме се за нея, ще оцелее.
Не знам. - Какво има?
Хората започнаха да ценят работата ни. Знаеш колко беше тежко.
Спасяването, да.
Но аз можех да се постарая повече, за да не скочи.
Да й бях казала нещо друго, точната дума. - Крисис! Справи се чудесно.
Спряхме онзи гадняр, тя ще се оправи. Не се впрягай толкова.
И ще разказваме на малкия тази история.
Мама и татко супергерои спасяват момиче от смърт.
Миличък, сериозно говоря. - И аз.
Виж...
Парите ни трябват, нали?
Трябва да победим.
Дали да не влезем поотделно? Все едно че не сме заедно.
Занасяш ме нещо. - Чиста логика! Тежи и тук, и в Меделин.
Какво ще кажеш?
Сигурен ли си? - По-добре е за нас.
Добре, съгласна.
Кръпка, пич, твоят приятел е герой! Уважавай го.
Четиристотин?
Нали!
Скоро и 25 000.
Два часа операция.
Но пациентът е най-малката ти грижа.
Мислиш само за чека. - Моля те, престани.
Ще си взема бира. Ти искаш ли? - Не, благодаря.
Трябва да кажа, че Мария-Габриела е блестяща студентка.
С дарба да бъде лекар.
Но иска да специализира Спешна медицина.
Опитвам се да я разубедя. - Спешна?
Сестричке, много бързо забравяш.
Кое? - Бунтарския си период.
Чак бунтарски...
Виждаш ли тази лекарка
Беше парамедичка! - Вярно ли?
И аз съм парамедик. Бях.
Видях как работят с брат й. Страхотия. След труса.
Нищо лично, но парамедиците винаги ще си останат просто парамедици.
Според мен са страхотни.
Вуйчо Игнасио, знаеш ли, че има... Колко? - Под сто.
По-малко от сто линейки за целия град. Няма и 100 за над 10 милиона жители.
Не е редно. - Но има и незаконни.
Виждали ли сте как ги декорират?
Наскоро видях една със светкавици и тигър,
някакви пламъци...
За капак, отдолу имаше светлини.
Все едно се рееше.
Помислих си, че ако съм припаднал на улицата
и се опомня в такова нещо,
ще се чудя дали не съм отвлечен. "Умрях ли вече?"
Какво има? - Благодаря за поканата, д-р Гомес.
Неприятно ми е да съм свидетел как от Хипократовата клетва правите помия.
Явно ви е по-важно да целувате чековете си.
Вземате ги на подбив, но онези хора се скъсват да бачкат по цели нощи.
Докато всички вие спинкате в удобните си легла.
Извинете ме.
Видя ли го?
Страхотно.
Той ли е? - Това ли е Помагащия Бийбър?
Здрасти, ти ли си Помагащия Бийбър? - Да.
Може ли селфи? - Естествено.
Още една, бърза.
Страхотно!
Благодаря! - Аз благодаря.
Видя ли? Аз съм секси! Казах ти - само нагоре!
Вуйчо Игнасио е кретен по рождение. - Чакай. Майка ти ще ме изключи.
Не, най-много да те остави да повтаряш.
Да ти вгорчи живота. - Накъде повече?
Момент. Найели е. Ало?
Какво стана?
Къде сте?
Обади се на 911! Тръгвам натам.
Какво става? - Найели се е влошила. Към Тлателолко!
Добре дошли на финалния тур.
Днес тук са само най-най-добрите.
Готови ли сте за финал?
Днес очакваме безпощадна битка!
Да пускаме ли първия финалист? - Да!
Силни овации за Крис Фуего!
Ръцете високо! Искам енергия!
Браво!
Вторият финалист, който ще се изправи срещу Крис...
Да ви чуя силно за...
Маркус Тамайо Помагащия.
Маркус! Маркус! Маркус!
Това е брат ми. Пръсни микрофона!
Помагащия Бийбър,
ако спечелиш, какво ще направиш с премията?
Трябва ми кеш да си купя нови дрешки и да ги разходя из квартала.
Така, така. И да изведа приятелката си на вечеря.
Тя тук ли е днес?
Да, ето там.
Обичам те.
Стана интересно и заплетено. - Факт!
Крис, ако спечелиш парите, какво ще ги правиш?
Така...
Ще се махна оттук завинаги.
Чухте ли? Кофти.
Недей така.
Предлагам спорът да бъде решен с битка.
Диджей, пускай музиката.
Ще хвърчат искри!
Искаме да видим люта схватка!
Ръцете високо, да ги виждам!
Маркус! Маркус! Маркус!
Подемайте след: три, две, едно - сега!
Маце, зает съм страшно, сигурно ми личи. Късмет извади, скоро ще имам и пари.
И да ти кажа, любимец съм на тълпата. Какво й остава - цар съм в занаята!
На цар се правиш днес ти. Но май селянин си.
Направиха те на мем. И смешно ми е на мен.
Късметлийка ми вика, тълпата го обича, но текстовете му пиша, той само ги срича.
Пишеш ми думите? Завиждаш ми май.
Не текст е това, а злобен лай!
Аз съм герой, аз съм хит. Твоята слава е само мит.
Клатиш крака на пейката, аз помагам с линейката.
Герой го раздаваш, на успех се надяваш. Сестра ти опира пешкира, ти лаври обираш.
Спешно памперс за юнака, че здраво се наака.
Клатела съм си краката? Не, спечелих играта!
Това си е сражение. Наговориха си ужасии!
Памперсите мразиш, маникюра си пазиш!
Голи приказки за дете - семейството не те влече!
Но да знаете - не е от тука тя.
Техните няма да помогнат, ако падне в калта.
Те не плачат за мен. И това не е твой проблем!
Да ме познаваше добре, друго щеше да те влече.
Да рапира всеки може. Но ти излезе маймуна в човешка кожа.
Вярно ли ви кефят лигавите рими
на тая недоволна, мрънкаща прима?
На разбирачка се правиш, но я го докажи. Като тръгна по други, не се чуди.
Да ме променяш ли реши? Не се сили само!
Дори не съм твоя. Аз искам мъжко рамо.
Не ме търси, като замина и те зарежа.
Всеки те изоставя, бяга от твоите мрежи!
Това е краят!
Искате ли да чуете победителя?
Крис! Крис! Крис!
Маркус! Маркус! Маркус!
Имаме ли решение?
Тази вечер има победител.
И това е...
Крис!
Крис! Крис! Крис!
Болеше я главата, после припадна.
Сега затвори очи. Бяха отворени.
Найели!
Миличка, любима! - Найели, не се унасяй.
Найели, чуй ме. - Тук сме, до теб сме.
Лекарите идват!
Моля те, отвори очи. - По дяволите.
Направи нещо! - Къде е линейката?
Досега беше с отворени очи. Отвори очи!
Моля те! - Линейката дойде.
Лекарите дойдоха. Ще ти помогнат!
Насам, елате.
Ще се оправи, нали? - Моля те, недей.
Жена, 27-годишна, в безсъзнание.
Понякога думите не стигат.
Превод на субтитрите Анна Делчева