אני לא משחקת משחקים! הירייה הבאה תפגע בך.
תירגעי.
אנחנו פה כדי להציל אותה.
וזהו. -היא איבדה יותר מדי דם.
אין לנו עוד מה לעשות. אנחנו צריכים לקחת אותה עכשיו.
אני רצינית. -אם היא תמות,
את תתחרטי על זה כל החיים שלך.
תני לנו לקחת אותה...
בבקשה. -רמון...
רמון.
אבא, אל תתקרב יותר, בבקשה.
את לא רוצה להירקב בכלא, נכון?
אין לך מושג איך זה להיות שם.
אל תטיף לי, שמנצ׳יק.
יש יותר מדי אנשים בחוץ.
שתוק, בנאדם!
אחותי ואבא שלי נמצאים בפנים.
אני רוצה לדעת מה קורה, המפקד. -תתמקמו בעמדות שלכם!
אנחנו מאבדים אותה, אי ספיקת לב בכל רגע.
אנחנו צריכים לעשות משהו עכשיו, בבקשה.
רואה?
בבקשה...
זו אשמתי, היא לא קשורה לזה!
שקט! זו חנות התכשיטים של אבא שלי. -מה את עושה?
מה אתה עושה? אידיוט!
בוא. תעזור לי עם השותפה שלך, טוב?
הוא רק עוזר לי, אוקיי?
בוא...
תחזיק את זה כאן. בלי לזוז. טוב? -זה בסדר?
כן.
לא, לא.
אבא שלך בחוץ.
באמת?
את...
הדבר הכי חשוב בשבילו.
שטויות. אתה לא מכיר את אבא שלי.
הוא שמוק!
אל תזבל לי את המוח.
מה אתה עושה?
לא, רמון! -תעזוב אותה!
אש!
זרוק את האקדח!
זרוק אותו עכשיו! זרוק את האקדח!
מריגבי? ד״ר?
את בסדר? -אני בסדר, לך לאבא!
איפה הוא? -שם!
רמון? אבא, אתה בסדר?
מה קרה?
אני מטפל בזה. תעזור לאחותך. -אתה בטוח?
כן. -אוקיי.
הכדור יצא. את תהיי בסדר.
תנשמי.
פושעת.
היי, מה אתה פאקינג חושב שאתה עושה?
אנחנו ניקח את הבלונדינית.
מה פתאום. אנחנו הגענו קודם, היא תבוא איתנו.
מריגבי, תני להם.
אנחנו לא אוכלי נבלות. -רמון, אתה רציני?
כל הכבוד, חבר׳ה. הכול נקי?
נקי, אדוני. -כל הכבוד, שמוקים.
בני זונות.
את בסדר? -כן.
בואי נמשוך. תמשכי. -טוב.
הווים האלה יישברו בקרוב. אמרתי לך.
היא לא נושמת.
לחץ דם 30-90. אנחנו מאבדים אותה.
שימי אותה בתנוחת טרנדלנבורג. -כבר לא עושים את זה.
תנוחת טרנדלנבורג, מייד.
תן גז.
מייד, ד״ר.
אני נוסע הכי מהר שאני יכול.
פאק, פאק...
היא שרדה!
מי? השוטרת? -כן!
פאק! -כל הכבוד, ד״ר.
"MIDNIGHT FAMILY"
- בהשראת הסרט הדוקומנטרי MIDNIGHT FAMILY -
אין מצב!
הם מריעים לך?
כן, הם הקדישו לי את ההקרנה.
האמת היא שהדבר החיובי שיצא מכל זה היה להבין שאני לא לבד.
שמתי לב.
את יודעת מה? את בטח מרגישה בת מזל.
יש לך חברה שאוהבת אותך בטירוף.
את ממש צודקת.
והשחקנים שעובדים איתך נראים ממש נחמדים.
ורכשת חברה חדשה ברעידת האדמה.
תודה.
על מה? -על הכול.
השחקנית שלי.
ואת?
מה איתי?
אני לא יודעת, תספרי לי משהו.
משהו שלא קשור לרפואה.
תעזרי לי לחשוב על משהו אחר.
טוב. כאילו...
מה אני אספר לך?
מה עם חיי האהבה שלך?
כאילו...
יש איזה רופא בבית החולים סנטרל.
לא ברני.
זה מישהו שפגשתי כי הבאתי לו הרבה מטופלים כשעבדתי באמבולנס.
התחלנו לצאת בסתר.
אבל אני חושבת שנכנסנו לשגרה שבה אנחנו פשוט מתחבאים...
וזה כאילו שזה לא מתקדם לשום מקום. אני לא יודעת...
אבל...
מה את רוצה ממנו?
מה אני רוצה?
וואו, אני חושבת שמעולם לא שאלתי את עצמי את השאלה הזו.
אין לי יותר מדי זמן ו...
זה גם קצת מפחיד, לא? לחשוב על מה רוצים.
היא הראתה לך?
כן! -מדהים, נכון?
אני רוצה לראות כבר את הסרט. הוא נראה מעולה!
תודה.
תודה, אהובה. את יכולה להשאיר אותם סגורים?
כואב שוב? -לא.
אל תזלזלי בזה, אהובה.
לאחרונה יש לה כאבי ראש כשהיא נחשפת לאורות ולרעשים.
או לכל דבר אחר.
אני חושבת שאנחנו צריכות לספר לרופא שלה, אבל היא עקשנית כמו פרד.
בחייך. אני בטוחה שזה שום דבר.
אני נוטלת תרופות רבות כל כך... אני אקח אספירין ויהיה בסדר.
מה דעתך, ד״ר? כדאי שאחזור לבית החולים?
אל תגידי את זה אפילו.
בניין שלם נפל עלייך.
אבל את יודעת מה התרופה הכי טובה?
היא. -האהבה.
אני התרופה הכי טובה שלך.
כמה נדוש.
- סקירת מבנה -
כמה גבוה?
אחר צהריים טובים.
אתה יכול לפגוש אותי במשרד שלי? -כן.
אני כבר מגיע.
השארתי את הטלפון ברכב.
מריגבי.
אל תהיי כזו. אנחנו יכולים לדבר בבקשה?
לדבר? כדי שתוכל לנפנף בפניי בעוד טובה שעשית בשבילי?
כן, הייתי מניאק. אני יודע.
אבל אל תתנהגי כמוני. את יותר חכמה ממני.
התקשרתי אלייך בלי סוף. בואי נדבר בבקשה.
וואי, אני בטוחה שמשהו קורה בין שני אלה...
הוא חתיך, לא? -הוא חתיך מאוד!
לפחות אנחנו יודעים שיש לה טעם טוב.
טעם מעולה.
למה אתה לא הולך לדבר איתם?
אולי תשיג דייט.
ברצינות.
את רוצה שנצא באופן רשמי?
אנחנו יכולים לעשות את זה.
תני להם לעשות מה שהם רוצים. זה לא שאני יוצא איתה.
חבוב, בחייך. היא מוצאת חן בעיניך.
תילחם עליה.
מה אם הם רבים?
אתה יודע.
יש לי שיעור. נדבר אחר כך.
תחשבי על זה. נדבר מאוחר יותר...
מה לעזאזל?
לא ידעתי שחוליטו לא רואה טוב.
הוא מעולם לא התלונן על זה.
אני אבא נורא.
אתה ממש טמבל.
אבל עכשיו הוא זקוק לשנינו ולאחים שלו.
אבל פשוט...
אני מבינה את זה. הם כועסים עליי.
אבל בואי נתרכז בחוליטו.
אני חושב שאנחנו יכולים להסכים שבזמן שאנחנו עובדים
הוא יישאר איתך ו... -כן.
נשמור על קשר, טוב? -טוב.
אני גם משתדל להיות נחמד יותר ל...
אבל הוא מצא חן בעינייך רק כי הוא רזה?
בחייך, רמון! שוב אתה מתחיל?
באמת, תפסיק עם זה, בבקשה.
אני יודע שהשתניתי.
את יודעת מה הבנתי?
לפני כמה ימים בחורה כינתה אותי ״שמנצ׳יק״.
לא. באמת?
זו הייתה הרגשה נוראית, את יודעת?
זה היה נורא, אבל זה החמיר כשהבטתי במראה
והבנתי שזה נכון.
שאני באמת שמן.
אבל תמיד היית חינני.
מה?
לאן אנחנו הולכים?
אני צריכה לחזור למסעדה שלי.
לא, אני יודע. גם אני צריך ללכת לסדר את הדירה שלי.
אז?
תראי...
היינו מתמזמזים על הספסל הזה, זוכרת?
לא.
זה השיר שלנו. -לא, לא...
תקשיב, ידעתי שזה יקרה ברגע שביקשת ממני להיפגש פה.
אמרת שזה מקום ניטרלי. זה ממש לא ניטרלי.
נרקוד?
לא, רמון. באמת. לא, רמון.
אני רצינית. זה לא בסדר.
לא קרה כלום.
ממש. -אני מצטער.
הפעם היחידה שבה שרת לי סרנדה הייתה כשהצעת לי נישואים.
ותראה מה היית צריך לעבור כדי לעשות את זה שוב.
אני מצטער... -רמון.
אני מצטער. -אני רצינית.
- האקסולוטל -
מה הופך מקום לבית?
ברור שזה לא המקום שאנחנו גרים בו או הדברים שאנחנו תולים על הקירות, נכון?
אולי אלה הדברים שממלאים את חיינו.
אני לא יודעת. אני רגשנית כל כך.
אני חושבת שאני פאקינג מתאהבת בו.
הבאתי קפה ממש חזק.
אתה מנגן בגיטרה? -לא.
היא של אימא שלי.
לא... -נשבע.
אז ד״ר גומז מנגנת בגיטרה? -כן. אני נשבע.
נחמד!
כשהייתי ילד היא הייתה שרה לי שירים של ססיליה טוסן.
את מכירה אותה, נכון? -לא, אני לא מכירה.
היא פטי סמית המקסיקנית.
מה היא? סמית?
אז לא מכירה גם את פטי סמית?
לא. -אוף.
זה של ססיליה טוסן.
תני לי להשמיע לך. היא שרה את... -תשיר לי.
הגיטרה הזו לא ממש מכוונות. זה הולך ככה...
כביש מהיר...
רגע.
הזמן עובר בנסיעה על הכביש המהיר...
אתה יכול להפסיק עכשיו, טוב? -זו הגיטרה, היא לא מכוונת.
הבנתי, זה בסדר.
הפיצה הגיעה! -אני כבר חוזר.
אני פה.
רק רגע.
היי! החלק הזה שלי! -כמה זה עלה?
אני רוצה עם אננס!
הבאת רוטב?
זה די שרוף, אבל עדיין אכיל...
ותודה לאל, המסעדה גדלה לאט ובבטחה.
איך לא? האוכל שלך מעולה.
דרך אגב...
קחי.
זה מעט אבל זה משהו.
אני לא עוזרת בגלל תחושה אשמה.
אני עוזרת לך כי אני רוצה, כי אני יכולה...
וכי עכשיו יש לי דברים משלי שאני יכולה לתת.
אימא...
כשעזבת...
זה היה בגלל הבת דודה של הסנדק שלי?
את באמת חושבת שעזבתי בגלל הרומן הקטן שהיה לאבא שלך?
זה פגע בי מאוד.
אבל...
היו לי סיבות משלי.
אישיות מאוד. -אילו סיבות?
טוב, אני...
הייתי מודאגת כל הזמן.
דאגתי לכם ו...
התחלתי לאבד את עצמי...
אימא, אימא!
מרקוס לקח יום חופש. הוא הלך למסיבה.
אני יכול ללכת לעבוד איתם? לעזור לבוס הגדול?
לא. -נו!
מריגבי.
נהיה רק שנינו היום.
דרך אגב, בדקו את הבניין שלנו. אנחנו יכולים לחזור לדירה.
כולנו.
נו, אימא! מחר שבת! גם מחר מרקוס לא יכול לעבוד.
הוא רק עושה חזרות למחר.
הוא לא ביקש רשות. הוא פשוט הודיע לי.
ככה הצעירים מתנהגים בימינו...
איזה אירוע זה?
מרקוס וקריס מתחרים בקרב היפ-הופ.
זה נהדר. -הוא לא סיפר לך?
לא...
הכריכים, יקירתי. קחי.
תודה, אימא. -ביי!
בוא נזוז, ילד.
קדימה, קדימה.
הוא בטח שכח. -כן, כנראה.
כולנו חוזרים הביתה.
אז אני יכול להצטרף לאמבולנס?
לא! -לא!
כל הכבוד, אחותי! תמשיכי ככה.
די-ג׳יי, בוא נשמע קצת מוזיקה!
בואו נעשה קצת רעש!
זה הולך ככה, יו
כששותה בירה קשה לי להיות אדיב
אסתום לך את הפה אם תגיד שאני חביב
הטורף מרגיש שהוא נטרף
כי יצאנו אבל לא יודעים אם נחזור ממקום כזה מטורף...
אחי, ברצינות, עוד רגע אתה טורף אותה.
ככה אתה אומר שלום לחבר, אחי?
מצטער, אחי, מה שלומך? -מה קורה?
הכול טוב? -מה קורה? רוצים לעלות לבמה?
בטח, אחי.
היי, לבד?
רק שיר אחד, נשבע!
אבל מחר מי יהיה הנשק הסודי שלנו? מי?
מבטיח. -קדימה, לך.
תעשו רעש, חברים כי אני נפרד מכם לשלום
מקווה שהיה לכם ערב מדהים!
מחיאות כפיים ל״אל קוארבו״.
כן. חזק יותר.
מעולה.
בפה והכול.
היי שמוקים, אתם הורסים לי!
רק תגידי לי אם שכבת איתו. אני אבין.
היי, הם רבים שם.
עשית את זה או לא, כלבה?
תירגעו. -שכבת איתו?
היי, שמוק! תירגע! -היי! תעזוב אותה!
תעזוב אותי בשקט! -זונה, כלבה, שרמוטה...
מספיק, בנאדם! תפסיק! -כלבה!
תעזוב! די! -מה? את רוצה שאני אעזוב?
תזרוק את זה. תזרוק את זה עכשיו. -את כלבה. את זונה.
את רוצה שאני אהרוג את עצמי, כלבה מטומטמת?
כן, כלבה?
אתה מפחיד אותי. תפסיק. -מפחיד? אני אראה לך מה זה מפחיד, בת זונה!
אף אחד לא אוהב אותך, כלבה! את לגמרי לבד! -תשתוק!
תירגע, אחי... -אל תתערב, שמוק.
גם אתה רוצה? -תירגע, בנאדם! תזרוק את זה!
אתה רוצה שאני אזרוק את זה?
זה בסדר, יקירתי. תישארי פה איתי. -חואן!
היא רק ילדה, בנאדם. -ילדה בתחת שלי.
היי!
מרקוס! -אל תזוז!
תירגע! -אתה חתיכת שמוק!
היי, אחותי!
אל תתקרבי, בבקשה. -תירגעי.
זה בסדר, תירגעי.
את צריכה משהו? להתקשר למישהו?
תדברי איתי.
כשאת סומכת על מישהו הוא רק יהרוס לך את החיים.
הוא אמר שהוא יתייחס אליי כמו שצריך.
למה הכול צריך להיות דפוק כל כך?
אחותי, אבל למה את עם השמוק הזה?
הוא אמר לי שהוא יעזור לי לברוח מהבית.
אל תתקרבי.
טוב, תירגעי.
הכול טוב, בסדר? תירגעי.
גם אני רציתי לברוח.
למה מי שאומר שהוא אוהב אותי מתייחס אליי כמו חרא?
כי הוא חרא.
אבל יהיה בסדר, אוקי?
תירגעי, בואי נלך מפה.
אני אעזור לך לצאת, אוקיי?
כריסטינה?
חכה רגע.
את בסדר? -הכול בסדר.
תגידי לו ללכת. -אני בטוחה. הכול בסדר.
חכה רגע.
בואי נלך. נדבר במקום אחר.
קדימה, בואי נלך. יהיה בסדר.
קדימה. בואי נלך מפה.
את בסדר?
כן, בוא נזוז.
היי! לא, לא. אל תקפצי!
לא!
לא! מה נסגר!
תנו לי לעבור!
תנו לי לעבור. -היי, תיזהר!
זוזו. תנו לי לעבור!
תתרחקו בבקשה, אני פרמדיק!
בבקשה תתרחקו!
אחי, תתרחק בבקשה! תתרחק.
אמרתי להתרחק! אסטופס, תסלק אותם!
טוב, אנשים, תתרחקו!
אני מרקוס, אני פרמדיק. אני אעזור לך.
ד״ר? הייתי במסיבה ובחורה נפלה...
אני צריך אותך פה מייד!
זה קוד 84-0, ד״ר!
במפעל הישן, במקום שבו אנחנו עורכים מסיבות. בקולוניה אובררה.
תגיעי בהקדם האפשרי!
קריסיס, תעזרי לי! בואי.
אני צריך את העזרה שלך, אוקיי?
אסור שהיא תירדם. תדברי איתה ואל תיתני לה להירדם.
אני צריך שני כובעים, בנאדם. -היי. אני פה.
אסטופס, בוא.
תן לי שני כובעים, משהו לעטוף אותה וקפוצ׳ון, אוקיי? קדימה.
תן לי את הבנדנה שלך.
את חזקה. את ממש חזקה, יקירתי.
קריסיס, תעזרי לי.
חזק, חזק.
קוארבו, בוא אחי. שב פה. תקשיב, תתפוס את הכתף שלה.
שים את היד השנייה שלה פה, הבנת?
בסימן שלי. נהפוך אותה בשלוש.
צריך להפוך אותה.
אחת... -שתיים... שלוש.
אני יודע שזה כואב...
את ממש חזקה!
תסלק את הטלפון הזה! -חתיכת אידיוט!
תחזיקי את היד שלי.
פאק. האוזן שלה מדממת.
פאק. תן את הכובע, בנאדם. -אל תירדמי, מתוקה.
תדברי איתה ואל תיתני לה להירדם.
מותק. אני פה.
אל תירדמי. תישארי איתי. תחזיקי את היד שלי.
תחזיקי את היד שלי.
תאירי עם הפנס. תזיזי אותו מצד לצד, אוקיי?
חברה, תישארי איתי, טוב? תישארי איתי.
קדימה. אחת... שתיים... שלוש.
חברה, אל תירדמי!
אנחנו צריכים לכסות אותה, בבקשה!
תביאו משהו לכסות אותה!
זה טוב.
לכל הרוחות, תישארי איתי.
ד״ר? ד״ר, אני לא יודע מה עשיתי. אני חושב שלא סובבתי אותה כמו שצריך.
יש לה עיני דביבון. -מרקוס!
אז תיתני לה להירדם!
עיני דביבון, דימום, שבר גולגולתי.
אל תעזבי אותנו, אוקיי? תישארי.
קריס, קריס, מריגבי פה. לכי תביאי אותה, בסדר?
תתרחקו, בבקשה! האמבולנס פה! -תנו לי לעבור!
לכאן!
מהר!
היא גוססת!
תפנו את הדרך! תתרחקו!
מה קורה? -תסתכלי על האוזן הזו.
אני חושבת שיש לה שבר בגולגולת... -מרקוס! יהיה בסדר.
אוקיי... -טוב.
בנאדם. -תירגע.
אתה בסדר, בני?
תנו לי לעבור.
הנה. -בזהירות.
בזהירות. -אחת... שתיים... שלוש.
תפסתי. מכאן. -קדימה, קדימה!
אל תשתמש ביד הזו.
פאק. תעזבי אותי, מריגבי. אני לא יודע אם פישלתי.
כמה זמן היא מחוסרת הכרה?
לפחות 15 דקות. -אוקיי.
תכין כל מה שצריך בשביל צנרור.
מה המצב?
היא נושמת טוב יותר, אבל היא עדיין במצב רע.
היי, היית מעולה, קריסיס. באמת.
הייתי יכולה לעשות יותר מזה ו... -לא, תקשיבי.
מטפלים בה. נגיע בקרוב. היא תהיה בסדר.
אני מבטיח.
קדימה, ילדה. כמעט הגענו.
מהר יותר, אבא.
עוד אחד. תוסיפי עוד אחד.
בסדר. אני חוסך, את יודעת? אני אקח אותך לאקפולקו.
אולי לאיקסטפה, אבל אני אנסה לאקפולקו. -צ׳נגו. היי.
שלחתי את קריס הביתה במונית.
תראי מה קיבלתי.
תפסיק לבלף. תסתיר את זה. -טוב...
מישהו עוקב אחרייך, אה?
את באה או לא?
הוא ניגש אלייך.
בוא נלך. -טוב.
להת׳, רוזיטה. ואל תשכחי...
חוף הים, את ואני, קופקבנה,
קנקון. מה שתרצי.
אתה מדבר עליו לא יפה. אני לא... -את זו שמתפרפרת איתו...
היי, אתם הפרמדיקים שהצילו את הבחורה שקפצה?
למה?
אתה הצלת אותה?
כן, שנינו. -בואו נלך, בבקשה.
אתה גיבורים. -מרקוס.
רגע, הם רוצים לשמוע את הסיפור.
אנחנו גיבורים. -אני אחכה באמבלונס.
מריגבי.
אתה יודע שיכולים להעיף אותי מהאוניברסיטה!
חכי, מריגבי! אל תשאירי אותי לבד. -תפסיק, בנאדם.
נגרום לה לשנות את דעתה. -אוקיי.
איך קוראים לך?
מרקוס טמיו, לשירותך.
איפה היית? -מתי?
בזמן התאונה. -תראי מה קרה שם.
מה עשית? מה אתה עושה? -את יודעת, מציל חיים.
למה היית שם? -הייתי שם מסיבה אחרת,
הדבר שבאמת מעניין אותי הוא מוזיקה.
אבל אני גם צריך להרוויח כסף.
הלוואי שיכולתי לעשות את זה בחינם, אבל אני צריך לאכול.
אנחנו מצילים חיים. אנשים מסתבכים בצרות והם זקוקים לנו.
מרקוס!
בטח, היא טובה יותר ממני.
היי...
מה קורה? את יפה יותר מאתמול.
הבית די שקט, לא?
תודה לאל.
בואי לפה...
אני יודעת שהיה לך קשה.
תודה על מה שעשית בשביל הילדים שלי.
הם מוזמנים לבוא מתי שהם רוצים.
גם הבן הגדול שלך... רמון.
בואי נוריד את זה.
אנחנו נאחר.
מי יעביר את הדרשה? -לא ממש אכפת לי.
כן, בטח.
תיתן למישהו אחר להעביר את הדרשה?
אני אתארגן ונצא.
אתה עושה בלגן, חוליטו.
זה מפני שהכרחת אותי לצבוע.
תתרכז.
תראו מה זה.
יפה. כל הכבוד לכם.
הרצפה במצב מעולה.
מדהים!
אולי תצבע אתה. -לא...
מפורסמים לא צובעים, ילד.
אתה מפורסם עכשיו?
נהיה מפורסמים כשנזכה בתחרות.
תראי.
ראיתם את זה? תראו כמה לייקים.
אולי תלמד. -תשתוק.
רמון, תודה שאתה נותן לי להתארח פה.
זה שום דבר. את תמיד מוזמנת.
תודה רבה. -בבקשה.
היי, ״מפורסם״ קטן.
לאן אתה הולך? -לתחרות.
סיפרת לאימא שלך?
נראה לי ששכחתי... -תספר לה.
רק תבקש ממנה לא לבוא עם הכומר.
בטח. -אני צריכה לארוז את הדברים שלי.
אנחנו צריכים ללכת להביא אותם. -קדימה.
בפעם הבאה אתה תצבע. -נתראה בקרוב. תודה.
בבקשה. -בהצלחה.
כשאלוהים האיר עליי באורו...
הייתי בודד,
הייתי במצב רע...
אחרי שהלכתי במדבר במשך ימים רבים.
ולאחר מכן התמודדתי עם עצמי.
לאחר מכן התמודדתי עם העבר שלי והשארתי אותו מאחוריי.
כי לתת לעבר להיכנס לחיים שלנו כאילו שהוא בעל הבית, כמו שאומרים,
זה להפוך את עצמנו לאסירים של העבר שלנו ושל מועקות העבר שלנו.
וההתחדשות שהאל מציע היא הדבר הכי אמיתי שיש.
עלינו לאמץ אותה בעבר, בהווה ובעתיד שלנו.
הללויה אחים ואחיות. השבח לאל! -השבח לאל.
כאן ההורים שלך גרים?
לא, רק אימא שלי. אבא שלי חי בספרד.
אבל הם עדיין יחד או... -לא, הם לא.
הם נפרדו.
גרנו יחד בספרד.
אימא שלי רצתה לחזור אחרי שהם נפרדו.
הציעו לה להיות דיקנית בית הספר לרפואה ו...
וההחלטה הייתה קלה.
היא ביקשה ממני לבוא, אבל לא רציתי להשאיר את החיים שלי מאחור.
את יודעת? -אבל... לא התגעגעת אליה?
למה את חושבת שבאתי לפה?
אני הולך לקחת את הספרים שלי ואני כבר חוזר, אוקיי?
היי...
רוצה לבוא להופעה של אחי ושל חברה שלו?
מרקוס שר? -הוא ראפר מעולה.
באמת? -עם חברה שלו, כן.
זה קרב ראפ. -אני לא אפספס את זה בשום מחיר.
אני כבר חוזר. -אוקיי.
- מריגבי: מה שלומך? -
- נאיילי: שום דבר רציני. עדיין כואב לי קצת הראש. -
- מריגבי: תנסי לנוח. אני אתקשר אלייך מאוחר יותר. -
מותק? -היי.
כמה טוב שאתה פה!
זו מריגבי ברכב שלך?
כן. -למה השארת אותה שם?
אנחנו נוסעים. אנחנו ממהרים. -לא! תישארו ותאכלו איתנו.
שניכם. -לא, זה בסדר, אימא...
איך אתה יכול להיות... -אבל אנחנו ממש ממהרים.
את לא צריכה ל... -לבן שלי אין נימוסים.
נראה שאני מביכה אותו. -מה זאת אומרת מביכה?
אפילו אמרתי לה שאת מנגנת בגיטרה.
אנחנו עורכים מפגש משפחתי קטן.
אני לא הדיקנית שלך כאן.
אני המארחת שלך. בואי.
אנחנו לא חייבים להיכנס. -בוא ניכנס.
בטוחה? -כן, קדימה.
קדימה. -טוב, בואי.
לא מעניין את ההורים שלי שלא חזרתי הביתה אתמול בלילה.
לא קיבלתי אפילו הודעה אחת. זה כאילו שאני לא קיימת.
כל ההורים מבאסים.
חוץ מאיתנו.
שוב התחלנו.
פאק, זה מדהים.
תראי.
פאק, זה מם.
״ראפר מציל חיים.״
״ג׳סטיס ביבר.״
אני נראה כמו איזה אמריקאי?
זה מטופש כל כך. -תשתקי. זה מדהים.
זה מגוחך, בנאדם.
למה? זה מגניב. -מה זאת אומרת, ״למה?״
כי צריכה להיות שם התמונה של השמוק שכמעט הרג את הבחורה!
זה מה שצריך להפוך לוויראלי. -קריסיס, בחייך.
טיפלנו בה כמו שצריך. היא תשרוד.
אני לא יודעת. -מה הבעיה?
אנשים מתחילים להכיר במה שאנחנו עושים.
ראית כמה זה קשה. לכל הרוחות.
זה בסדר גמור...
אבל הייתי יכולה לעשות יותר כדי למנוע ממנה לקפוץ.
אולי לומר משהו אחר. -קריסיס...
היית מעולה.
כיסחנו את השמוק ההוא, והיא תהיה בסדר.
מה הבעיה?
עכשיו יש לנו סיפור מגניב לספר לילד.
הורים גיבורים שהצילו בחורה בסכנה.
לא, מותק. אני רצינית. -גם אני.
היי...
אנחנו צריכים כסף, לא?
אנחנו צריכים לנצח בתחרות.
מה את אומרת שאני איכנס מצד אחד ואת מהצד השני?
כלומר שניכנס בנפרד.
את צוחק עליי, נכון? -הדברים האלה עובדים בכל מקום, פה ובמדלין.
כן או לא?
אתה בטוח? -כדאי לנו.
טוב. אני בעניין.
אסטופס, אחי, אני גיבור.
כבוד.
ארבע מאות?
תספר לי.
סכום של 25,000 דולר בזמן קצר. -וואו.
בניתוח באורך שעתיים.
הבעיה היא שאתה לא חושב על המטופל.
אתה חושב על הצ׳ק השמן. -תפסיק, בבקשה...
אני הולך להביא בירה. את רוצה? -אני בסדר, תודה.
אני רוצה לספר לכם שמריה גבריאלה היא סטודנטית מבריקה.
היא ממש מוכשרת ברפואה.
אבל היא רוצה להתמחות ברפואת חירום
ואני מנסה לשכנע אותה לא לעשות את זה. -רפואת חירום?
יש לך זיכרון קצר, אחותי הקטנה.
למה? -שכחת את שנות המרד שלך?
מרד, בחייך... -כן.
הרופאה הזו...
הייתה פרמדיקית. -באמת?
אני גם פרמדיקית. הייתי...
כן, ראיתי אותה ואת אחיה עובדים. זה היה מטורף.
אחרי רעידת האדמה, אימא. -באמת?
טוב, בלי להעליב,
אבל פרמדיקים תמיד יהיו רק פרמדיקים.
היי. -טוב, אני חושב שהם מדהימים.
דוד איגנסיו, ידעת שיש רק...
פחות מ-100? -פחות מ-100, כן.
פחות מ-100 אמבולנסים בכל העיר?
כלומר פחות מ-100 אמבולנסים בשביל עשרה מיליון איש.
זה לא ממש הוגן לדעתי.
תוסיף לזה את האמבולנסים הלא חוקיים.
ראיתם איך הם מעטרים אותם?
לפני כמה ימים ראיתי אחד מעוטר בברקים ובטיגריס,
ובלהבות.
ובנוסף לכל זה הייתה לו תאורת גחון.
זה היה נראה כאילו שהוא צף.
וחשבתי,
״אילו הייתי שוכב מחוסר הכרה ברחוב
ופתאום הייתי מתעורר בדבר הזה,
הייתי חושב שבטח חטפו אותי.״
״או שאולי אני מת.״
מה קרה? -תודה על האירוח, ד״ר גומז.
אבל אני לא מרגישה בנוח לראות אתכם עושים צחוק
משבועת היפוקרטס.
אני מניחה שמה שחשוב לכם זה כמה אתם מרוויחים.
למיוחסים קל כל כך ללגלג
כשבחוץ יש אנשים שעובדים קשה כל לילה ומנהלים את העניינים.
בזמן שאתה ואת ואתה ישנים בנוח במיטות שלכם.
תסלחו לי.
היי, את רואה אותו?
מעולה!
היי, זה הוא? -זה ג׳סטיס?
היי! אתה ג׳סטיס ביבר? -כן.
אנחנו יכולות להצטלם איתך? -בטח.
תצלמי עוד אחת, מהר!
יופי, מדהים!
תודה! -לא. תודה לכן.
תודה!
ראית? אני לוהט.
אמרתי לך. אנחנו בדרך למעלה.
דוד שלי איגנסיו נולד שמוק והוא מעולם לא השתנה.
אין צורך ל... -חכה רגע.
אימא שלך תסלק אותי מהאוניברסיטה.
לא, תירגעי. הכי גרוע שהיא יכולה לעשות זה לגרום לך לחזור על הקורס
ולאמלל את חייך. -אפילו יותר?
רגע, זו נאיילי.
הלו?
מה קרה?
איפה את?
תתקשרי לשירותי החירום. אני בדרך.
מה קרה?
לנאיילי היה סיבוך. היא בדרך לטלטלולקו.
ברוכים הבאים לקרב האחרון שלנו!
רק הטובים ביותר נמצאים פה היום!
אתם מוכנים לגמר?
היום נראה את הדם של המתמודדים מרוח על כל הרצפה.
רוצים לפגוש את הפיינליסטית הראשונה שלנו? -כן!
קבלו במחיאות כפיים את קריס... פואגו!
כולם להרים ידיים באוויר!
מדהים!
הפיינליסט השני שלנו
יתמודד נגד קריס.
תריעו ל...
מרקוס ״ג׳סטיס״ טמיו!
מרקוס! מרקוס!
זה אח שלי! תן בראש!
ג׳סטיס ביבר בכבודו... -כן?
מה תעשה בפרס הכספי אם תזכה?
אני רוצה קצת מזומנים כדי לקנות בגדים ולהראות אותם לחברים.
טוב, טוב, וגם כדי לקחת את האהובה שלי לדייט.
וה״אהובה״ שלך נמצאת פה היום?
הנה היא שם.
אני אוהב אותך, אהבה שלי.
זה הפך להיות מעניין. זה הפך להיות מלוכלך.
אמת!
קריס, ואם את תנצחי, מה תעשי?
בוא נראה. אני...
אני אברח מפה אחת ולתמיד.
שמעתם את זה? זה כואב!
אל תגידי את זה...
אני חושב שצריך לפתור את זה בקרב ראפ!
די-ג׳יי, אתה יכול לתת לנו קצב?
זה הולך להיות מכוער! -כן, כן.
אנחנו רוצים לראות דם!
ידיים למעלה! אני רוצה לראות את כולם עם הידיים למעלה!
מרקוס! מרקוס!
מתחילים בעוד שלוש... שתיים... אחת!
אני עסוק בטירוף בטח שמת לב כמו כולם
התמזל מזלך כי בקרוב אהיה מעשירי העולם
הקהל אוהב אותי רק שתדעי כמו שכולם יודעים
זו לא אשמתם שחבר שלך מדהים
היום אתה מרגיש כמו מלך אבל אתה אפילו לא איכר
התהילה שלך היא מם זה לא נראה לך קצת מיותר?
הוא אומר שהתמזל מזלי אבל אחד מאותם קמצנים
והמעריצים שלו לא יודעים שאני כתבתי לו את כל החרוזים
את אומרת שלי את כותבת אבל אולי את סתם קנאית
בדיוק בגלל זה לא צריך לסמוך על מישהי שקרנית
אני להיט, אני גיבור ואת סתם מביטה בכוכבים
בזמן שאת יושבת בחוסר מעש אני מציל חיים
אתה אוהב לשחק אותה גיבור בתקווה שיום אחד תשגשג
אבל אחותך עובדת קשה ואתה סתם נוהג
מותק אולי אתה זקוק לחיתול כי אתה לא מפסיק לחרבן עלינו
הוא אומר שאני לא עושה כלום אבל אני זו שניצחתי, לא שנינו
הם רבים עכשיו. הם אומרים דברים קשים.
את לא בקטע של חיתולים? זה די ברור
את מדברת על משפחה אבל משהו בך שבור!
צריך להבין שהיא לא מכאן
ההורים שלה לא מתקשרים אליה גם כשהיא במצב מסוכן
אם אליי הם לא מתקשרים ואליי לא מתגעגעים
זה לא עניינך
אילו היית מכיר אותי באמת היית רוצה שזה יהיה שונה
כל אחד חושב שהוא יכול לעשות ראפ המילים שלו הן בלוף
הבטיחו לי מלך אבל נתקעתי עם קוף
אתם באמת מריעים לחרוזים כאלה גרועים?
היא אף פעם לא מרוצה היא רק מקטרת
אומרת שיש לה כישורים אבל לחשוף אותם לא ממהרת
אז אל תתפלאי אם אלך עם אחרת
אתה חושב שתשנה אותי? אני אפילו לא שלך
רוצה גבר לצידי לא ילד בכיין ומפוחד
אל תבוא לחפש אותי ואל תעשה דרמה
כבר נטשו אותך ואתה יודע מי ולמה!
נגמר!
רוצים לדעת מי ניצח בקרב?
קריס! קריס!
מרקוס! מרקוס!
התקבלה החלטה?
יש לנו זוכה הערב!
והזוכה...
היא קריס!
קריס! קריס!
היה לה כאב ראש והיא התעלפה!
היא עצמה את העיניים. הן היו פקוחות!
נאיילי! נאיילי.
אהובה, מתוקה! -נאיילי! תישארי איתנו!
נאיילי! תקשיבי לי, טוב? -אנחנו כאן!
הרופאים בדרך, אוקיי?
מותק, תפקחי את העיניים בבקשה! -נאיילי! לעזאזל!
תעשי משהו בבקשה! -איפה הפאקינג אמבולנס?
העיניים שלה היו פקוחות. תפקחי את העיניים!
בבקשה...
האמבולנס הגיע!
הם מגיעים. הרופאים מגיעים. הם יעזרו לך.
מכאן.
אנחנו נהיה בסדר, טוב? -בבקשה אל תעשי לי את זה, טוב?
מטופלת בת 27 ללא הכרה.
יש רגעים שבהם מילים לא מספיקות.
תרגום: גלעד וייס