Nem szórakozom! A következőt maga kapja.
Nyugalom.
Meg kell mentenünk a nőt.
- Ennyi. - Túl sok vért veszít.
Itt nem tudunk vele mit kezdeni, muszáj bevinnünk.
- Komolyan mondom. - Ha meghal,
egy életen át bűntudatuk lesz.
Hadd vigyük el a nőt…
- kérem. - Ramón.
Ramón!
Apa, ne menj közelebb.
Nem akarnak börtönbe menni, ugye?
Fogalmuk sincs, milyen odabent.
Ne oktassál már ki, hájfej!
Túl sokan vannak odakint.
Kuss!
Bent van a húgom és az apám.
- Mi történik, kapitány? - Mindenki a helyére!
Elveszítjük, leáll a szíve.
Meg kell menteni, kérem!
Látják?
Kérem szépen.
Az én hibám, ő nem tehet róla!
- Kuss, az én apám ékszerboltja. - Mit művelsz?
Te mit művelsz? Idióta!
Jöjjön. Segítsen a társával, jó?
Csak nekem segít, rendben?
Jöjjön!
- Fogja ezt. - Így jó?
Igen, igen.
Ne, ne, ne, ne, ne…
Odakint van az édesapja.
Igen?
Neki maga…
a legeslegfontosabb.
Menjen a picsába, nem is ismeri.
Az apám egy seggfej.
Ne szopasson itt!
Mi a faszt művelsz?
- Ne, Ramón! - Engedje el!
Tűz!
Le a fegyvert!
Dobja el! Dobja el a fegyvert!
Marigaby, doki?
- Jól vagy? - Jól, menj apáért!
- Hol van? - Ott!
Ramón? Apa, jól vagy?
Mi történt?
- Őt ellátom, a húgodnak segíts. - Tuti?
- Igen. - Oké.
Átment a golyó. Meg fog gyógyulni.
Lélegezzen.
Bűnöző.
Ti mi a francot kerestek itt?
A szöszi a miénk.
Lófaszt, mi értünk ide előbb, a miénk.
Marigaby, hagyd őket.
- Ne hiénázzunk. - Ramón, most szopatsz?
Szép munka volt. Minden tiszta?
- Tiszta. - Szép volt, genyák.
Faszparasztok.
- Jól vagy? - Ja, jól.
- Most húzzuk. - Rendben.
Tönkremennek az akasztók, megmondtam.
Nem lélegzik.
Vérnyomás 90/30, elveszítjük.
- Rakd Trendelenburg-pozícióba. - Az elavult.
Mondom, Trendelenburg-fektetés, de rögtön.
Rohadtul taposs bele!
Máris, doki.
Nyomom, ahogy csak lehet.
Hé, baszki…
Túlélte!
- Ki? A rendőrtiszt? - Igen.
- Baszki! - Gratulálok.
CSALÁD AZ ÉJSZAKÁBAN
A CSALÁD AZ ÉJSZAKÁBAN CÍMŰ DOKUMENTUMFILM ALAPJÁN
Nem mondod!
És téged ünnepelnek?
Igen, direkt nekem rendezték a vetítést.
Igazából az benne a jó, hogy ráébredtem, nem vagyok egyedül.
Hát az látszik.
Tudod, mit? Igazán szerencsésnek mondhatod magad.
A barátnőd őrülten szeret téged.
Igazad van.
És tök szimpatikusak a színésztársaid.
A földrengéskor szereztél egy új barátot is.
Köszönöm.
- Mit? - Mindent.
Az én dívám.
Veled mi a helyzet?
Mi lenne?
Hát, nem tudom, mesélj valamit.
Az orvosláson kívül.
Elterelni a figyelmem.
Hát, jó. Akkor…
Mit is mondhatnék?
A szerelemmel mi a helyzet?
Hát az…
Van ez az orvos a Központi Kórházban.
De nem Bernie az.
Úgy találkoztunk, hogy mentőzés közben sokat jártunk arra.
Titokban járni kezdtünk.
De azt hiszem, túlságosan belejöttünk a bujkálásba…
Nem nagyon vezet sehova. Nem is tudom…
De…
Mit akarsz tőle?
Mit akarok?
Azta, asszem, ezt még sose kérdeztem magamtól.
Egyrészt semmi időm, meg hát…
Ijesztő azért, nem? Azt hinni, hogy tudod, mit akarsz.
Megmutatta?
- Meg! - Elképesztő, nem?
Kíváncsi lettem a filmre. Jól néz ki!
- Köszönöm. - Maradhat inkább behúzva?
- Megint fáj? - Nem.
Ne bagatellizáld el, szívem.
Újabban fáj a feje a fénytől meg a zajoktól.
Mindentől.
El kéne mondani az orvosának, de megmakacsolta magát.
Jaj már! Szerintem biztos semmiség.
Így is annyi gyógyszert szedek. Egy aszpirintól elmúlik.
Szerinted, doktornő? Menjek vissza a kórházba?
Ilyet ne is mondj.
Egy egész épület omlott rád.
De tudjátok, mi a legjobb orvosság?
- Ez. - A szerelem.
Én vagyok a gyógyíred.
De giccses.
STATIKAI SZERKEZETVIZSGÁLAT
Milyen magas?
Jó napot!
- Megvárna az irodámban? - Igen.
Mindjárt jövök.
A kocsiban hagytam a telefonom.
Marigaby.
Marigaby!
Ne csináld már. Légyszi, beszéljük meg!
Hogy újabb szívességet dörgölj az orrom alá?
Tényleg nagy pöcs voltam. Tudom.
De te ne tégy ugyanígy. Te jobb vagy nálam.
Folyton hívogatlak. Kérlek, beszéljünk.
Na, ezek között tutira van valami…
- Jóképű csávó, nem? - Nagyon is!
Legalább jó ízlése van a pasikban.
Kiváló ízlése.
Miért nem mész oda hozzájuk dumálni?
Hátha leesik egy randi.
Komolyan.
Szeretnéd hivatalossá tenni?
Benne vagyok.
Csináljanak, amit akarnak. Nem mintha a csajom lenne.
Jaj, hagyjuk már. Rá vagy gyulladva.
Küzdj meg érte.
Mi van, ha veszekednek?
Tudod.
Órám van. Beszéljünk később.
Gondold meg. Akkor majd beszélünk…
Mi a franc?
Nem tudtam, hogy Julito nem lát jól.
Még sose panaszolta.
Borzalmas apa vagyok.
Olyan hülye vagy.
De most mindkettőnkre szüksége van, és a tesóira is.
Csak hát…
Értem én. Mérgesek rám.
Egyelőre beszéljünk Julitóról.
Abban megegyezhetünk, hogy amíg dolgozunk,
- ő nálad marad, és… - Igen.
- …tartsuk a kapcsolatot, rendben? - Rendben.
Meg igyekszem kedvesebb lenni ahhoz a te…
Tényleg csak azért estél bele, mert vézna?
Ugyan, Ramón! Már megint ezzel jössz?
Tényleg hagyd már abba, kérlek.
Tudom, hogy megváltoztam.
Tudod, hogy jöttem rá?
A minap lehájfejezett egy kamasz.
Ne! Tényleg?
Iszonyú rosszul esett.
Hát még tükörbe nézni milyen iszonyú volt.
Mi tagadás.
Tényleg hájfej lettem.
De attól még mindig is sármos voltál.
Mi az?
Hová megyünk?
Mennem kell az étterembe.
Tudom. Nekem meg a lakást kell rendbe hozni.
Hát akkor?
Nézd csak.
Azon a padon csókolóztunk régen, emlékszel?
Nem.
- Ez a mi dalunk! - Ne…
Úgy tudtam, hogy ez lesz, rögtön, amint ide hívtál találkozni.
Azt mondtad, ez semleges terep. Dehogy semleges.
Táncolunk?
Nem. Ne, Ramón. Tényleg. Ne, Ramón!
Komolyan. Ez nagyon nincs rendben.
Nem nagy dolog.
- Nem hát. - Sajnálom.
Egyedül akkor adtál nekem szerenádot, mikor megkérted a kezem.
És nézd csak meg, mi mindennek kellett történnie, hogy újra megtedd.
- Ne haragudj. - Ramón.
- Sajnálom. - Komolyan.
AZ AXOLOTL
Mitől lesz otthon egy hely?
Mert nyilván nem csak attól, hogy miket aggatunk a falra, nem?
Talán attól, amivel megtöltjük az életünket.
Nem tudom. Kezdek nyálas lenni.
Azt hiszem, kezdek beleszeretni.
Hoztam jó erős kávét.
- Tudsz gitározni? - Egyáltalán nem.
Anyukámé.
- Na ne. - Eskü.
- Gómez doktornő gitározik? - Bizony, eskü.
Menő!
Kis koromban Cecilia Toussaint-számokat énekelt.
- Ismered, ugye? - Nem ismerem.
Ő a mexikói Patti Smith.
Kicsoda? Milyen Smith?
Szóval Patti Smitht sem ismered?
- Nem. - Basszus.
Íme, Cecilia Toussaint.
- Hadd mutassam be, ő énekli… - Énekeld el.
Kicsit elhangolódott a gitár. Szóval…
Autópályán…
Pillanat.
Mióta jövünk már az autópályán…
- Inkább ne folytasd, jó? - A gitár miatt van, hamis.
Értem én, de nem baj.
- Itt a pizza! - Mindjárt jövök.
Megvárlak.
Egy pillanat.
- Hé! Ez az én részem! - Mennyi volt?
Ananászt kérek!
Hoztad a szószt?
Eléggé odaégett, de azért ehető…
És hál’ istennek szép lassan növöget az étterem is.
Még jó. Isteni a főztöd.
Egyébként…
Tessék.
Nem sok, de azért ez is valami.
És nem bűntudatból adom.
Hanem mert szeretném, és mert megtehetem,
és mert már van sajátom, amiből adhatok.
Anya.
Amikor elmentél,
az keresztapa unokahúga miatt volt?
Tényleg azt hiszed, azért jöttem el, mert apád másnak csapta a szelet?
Nagyon fájt, amikor megesett.
De…
megvolt rá a saját jó okom.
- Nagyon személyes. - Milyen okod?
Hát, hogy…
folyton egy állandó gyötrelemben éltem.
Úgy aggódtam értetek, és…
kezdtem elveszíteni önmagam…
Anya, anya, anya!
Marcus szabadnapot vett ki egy parti miatt.
Elmehetek én velük? Segíteni a nagyfőnöknek!
- Nem. - Na!
Marigaby.
Ma kettesben leszünk.
Egyébként átvizsgálták az épületet, visszamehetünk a lakásba.
Mindannyian.
Légyszi, anya! Holnap szombat! Marcus akkor sem dolgozik.
Megint holnapra próbál. Ugyan már.
El se kéredzkedett, csak közölte velem.
Így megy ez manapság.
Milyen rendezvény lesz?
Marcus és Cris fellépnek egy hiphopcsatában.
- De jó! - Neked nem szólt?
Nem.
A szendvicsek, drágám. Tessék.
- Kösz, anya. - Pá!
Gyerünk, öcsi.
Mozgás, mozgás.
- Biztos csak elfelejtette. - Alighanem.
Mindannyian hazamegyünk.
Akkor mehetek mentőzni?
- Nem! - Nem!
Toljad neki, csajszi! Abba ne hagyd.
DJ, nyomassad az ütemet!
Kő kövön ne maradjon!
Na, akkor kezdjük
Nem maradhatok ülve Ha még kitart a söröm
Nem kell a nyálas duma Mert a szádat összetöröm
Engem levadászni Neked a legnagyobb öröm
Jövünk-megyünk, de nem tudom Hol lesz teljes a köröm
Haver, nekünk is hagyjál valamit.
Hát így kell köszönni, testvérem?
- Bocs, bástya, mizu? - Mi a helyzet, arc?
- Szevasz. - Mi a szitu? Megmutatod?
Még szép, G. Jól van.
Hé, egyedül?
Csak most az egyszer, eskü!
Holnap viszont ki a titkos fegyver? Na ki?
- Megígérem. - Menj már.
Hadd halljam a tapsot, mert búcsúzom
Remélem, jól telt!
Nagy tapsot El Cuervónak.
Ez az! Halljuk, halljuk!
Pazar.
Ráadásul szájba, hallod!
Ne csesszétek már el!
Csak mondd meg, lefeküdtél-e vele! Megértem.
Hé, itt valami hirig van.
Lefeküdtél vele, vagy sem, ribi?
- Nyugi. - Kúrtatok?
- Higgadj már le, seggfej! - Hé! Azonnal ereszd el!
- Hagyjál békén! - …kurva, ringyó, mocskos ribanc…
- Elég legyen, haver! Álljál már le! - Kurva!
- Eressz! Elég! - Mi? Engedjelek el?
- Dobd el. Dobd már el. - Kurva ribanc vagy!
Megöljem magam, mi, hülye picsa?
Azt akarod, ribanc?
- Ez ijesztő, elég már! - Az? Majd adok én neked ijesztőt, geci!
- Senki sem szeret, te ringyó! Magad vagy! - Kuss!
- Nyugi… - Közöd, pöcsöm?
- Te is kérsz belőle? - Nyugi, haver! Tedd azt le!
Tegyem le, mi, pöcsikém?
- Nyugi, kicsim. Maradj itt velem. - Juan!
- Dehát csak egy kislány, haver! - Lófaszt, köcsög!
Hé!
- Marcus! - Nyughassál!
- Álljatok le! - Rohadt geci!
Hé, csajszi!
- Légyszi, ne gyere közel. - Nyugi!
Nincs semmi baj, nyugi.
Nincs szükséged valamire? Hívjak valakit?
Válaszolj.
Ha valakiben megbízol, az tönkretesz.
Azt mondta, rendesen fog bánni velem.
Miért kell, hogy ennyire elbaszott legyen minden?
Hallod, de miért vagy együtt egy ilyen pöccsel?
Azt mondta, segít elszöknöm hazulról.
Vissza!
Jó, nyugi.
Semmi baj, rendben? Minden oké.
Én is már tök rég el akarok húzni innét.
De miért bánik így velem, aki azt mondja, szeret?
Köcsögök.
De minden rendbe jön majd, oké?
Nyugodj meg, lépjünk innen.
Segítek kijutni, oké?
Cristina!
Egy perc.
- Jól vagy? - Minden oké.
- Küldd el. - Biztos. Nincs baj.
Adj még egy percet.
Induljunk. Beszéljünk másutt.
Gyere velem. Nem lesz semmi baj.
Gyerünk. Menjünk innen.
Jól vagytok?
Igen, menjünk.
Ne! Ne ugorj!
Ne!
Ne! Mi a fasz? Mi a fasz!
Engedjetek!
- Utat! - Jézusom, vigyázz már!
Kuss legyen. Engedjetek át!
Menjetek odébb, légyszi, mentős vagyok!
Kérlek, menjetek távolabb!
Tesó, gyertek már onnét! Hátrébb!
Mondom, hátrébb, baszki! Estopas, tereld vissza őket!
Hátrébb, emberek! Mindenki hátrébb!
A nevem Marcus, mentős vagyok. Segíteni jöttem.
Doki? Egy partin vagyunk, és leesett egy lány…
Azonnal gyertek ide!
Ez egy 0-84-es, doki!
A régi gyárnál, a bulihelyen. A Colonia Obrerában.
Nagyon gyorsan gyertek ide!
Crisis, segíts! Gyere.
Segíts nekem, jó?
Nem alhat el. Beszélj hozzá, ne hagyd, hogy elaludjon.
- Kell két sapka. - Itt vagyok.
Estopas, gyere!
Hozz két sapkát, valami takarót rá meg egy kapucnis pulcsit, jó? Gyorsan.
Add ide a kendődet.
Erős vagy! Olyan erős vagy, drágám!
Crisis, segíts.
Szorosra, szorosabbra.
Cuervo, gyere csak ide! Ülj le. Figyelj, a vállánál fogod megfogni.
A másik kezedet meg rakd ide, megvan?
Majd ha szólok. Háromra átfordítjuk.
Át kell fordítanunk.
- Egy… - Kettő… három.
Tudom. Tudom, hogy fáj…
De erős vagy!
- Rakd már el azt a telót, Jézusom! - Hülye fasz!
Fogd meg a kezem.
Bassza meg, vérzik a füle.
- Baszki. Add a sapkát! - El ne aludj, édesem!
Beszélj, ne hagyd elaludni.
Drága szívem, itt vagyok!
Ne aludj el, maradj velem! Fogjad a kezem!
Ne engedd el a kezem!
Világíts rá a zseblámpával. Erre húzd el a fényt, jó?
Hé, maradj velem, jó? Maradj itt velem!
Gyerünk, egy… kettő… három.
Ne aludj el!
Takarjuk be, légyszi!
Valamivel! Bármi megteszi!
Az jó lesz.
A kurva életbe, légyszi, maradj velem!
Doki, nem tudom, mit csináltam. Lehet, rosszul fordítottam át.
- Pápaszem hematómás. - Marcus!
Ne engedd elaludni!
Pápaszem, vérzés, koponyatörés.
Ne hagyj itt minket, légyszi. Maradj velünk!
Cris, itt van Marigaby. Menj érte, jó?
- Hátrébb, légyszi! Itt a mentő! - Engedjetek!
Ide! Ide!
Siess!
Haldoklik!
Utat! Vissza!
- Mi van? - Nézd a fülét.
- Szerintem koponyatörés… - Marcus! Rendben lesz.
- Oké. - Jól van.
- Hallod. - Nyugi, bratyó.
Jól vagy, fiam?
Engedjetek oda.
- Így ni. - Óvatosan.
- Egy… kettő… három.
- Megvan. Arra. - Gyerünk, gyerünk!
Ne azzal a kezeddel!
Ne csesztess már, Marigaby. Lehet, hogy elbasztam.
Mióta eszméletlen?
- Legalább 15 perce. - Jó.
Készítsetek elő mindent intubáláshoz.
Hogy van?
Jobb a légzése, de még rossz állapotban van.
Hallod, elképesztően ügyes voltál, Crisis. Nagyon.
- Tehettem volna többet… - Nem, nézd.
Már jó kezekben van. Nemsoká odaérünk, rendbe fog jönni.
Megígérem.
Gyerünk, csajszi. Majdnem ott vagyunk, majdnem ott vagyunk.
Padlógáz, apa!
Még egyet, még egyet. Csak egyet.
Pedig spórolok ám. Hogy elvigyelek Acapulcóba.
- Ixtapába vagy Acapulcóba. - Hékás. Szia.
Hazaküldtem Crist egy taxiban.
Nézd, mit kaptunk.
- Ne blöffölj. Ezt rakd el. - Jól van, na…
Rád akadt egy zaklató, jól látom?
Most jössz, vagy sem?
Elindult feléd.
- Induljunk. - Rendben.
Szia, Rosita. És ne feledd:
a strand, te meg én, Copacabana,
Cancún, amit csak akarsz.
- Miért mocskolod? Én nem… - Nem én feküdtem össze vele…
Önök a mentősök, akik megmentették a kiugrott lányt?
Miért?
Ön mentette meg?
- Hát, mind a ketten. - Menjünk, légyszi.
- Önök hősök. - Marcus.
Várjál már, hallani akarják a sztorit.
- Hősök vagyunk. - Odabent leszek.
Marigaby!
Tudod, hogy engem ezért kirúghatnak!
- Várjál, ne hagyj egyedül! - Állj le!
- Majd meggyőzzük. - Oké.
Önnek mi a neve?
Marcus Tamayo, szolgálatára.
- Ön hol volt? - Mikor?
- Mikor a baleset történt. - Vegyük sorra, mi volt.
- Önnek mi a foglalkozása? - Tudják, életeket mentek.
- Miért volt ott? - Más minőségben,
hisz valójában a zene a mindenem.
De élnem is kell valamiből.
Jobb lenne ingyen csinálni, de ennem kell.
Életeket mentünk. Az emberek bajba jutnak, szükségük van ránk.
Marcus!
Ő még nálam is sokkal ügyesebb!
Hé!
Téged meg mi lelt? Csinosabb vagy, mint tegnap.
Olyan csöndes lett a ház, nem?
Hála istennek!
Gyere csak.
Tudom, hogy rohadt nehéz volt neked.
Köszönöm, hogy megtetted a gyerekeimért.
Mindig szívesen látom őket.
Még a legidősebbet is… Ramónt.
Ezt vegyük le.
El fogunk késni.
- Úgy ki fog prédikálni? - Nem érdekel.
Na persze.
Hagyod, hogy valaki más prédikáljon helyetted?
Felöltözöm, aztán megyünk.
Így csak pacsmagolsz, Julito.
A te hibád, minek kell festenem?
Koncentrálj.
Nézzenek oda.
Szép munka, ügyesek vagytok.
A padló már nagyon szép.
Pöpec.
- Akkor fessél te. - Nem.
A rocksztárok nem festenek.
Rocksztár lettél?
Majd leszünk, ha megnyerjük a versenyt.
Nézzétek.
Láttátok ezt? Csomó like!
- Hátha eltanulod. - Fogd be.
Nagyon köszönöm, hogy ide jöhetek.
Ugyan, nincs mit. Mindig szívesen látunk.
- Köszönöm szépen. - Szívesen.
Na, te kis rocksztár.
- Hova mentek? - A versenyre.
Anyádnak szóltál?
- Hát, elfelejtettem. - Szólj neki.
Csak kérd meg, hogy ne hozza a papot.
- Még szép. - Össze kell pakolnom.
- Be kell ugranunk érte. - Menjünk.
- Máskor te festesz. - Viszlát, köszi.
- Nincs mit. - Hajrá.
Amikor isten fénye rám ragyogott,
magányos voltam,
toprongyos,
már napok óta a sivatagban bolyongtam.
Aztán szembenéztem önmagammal.
Aztán szembenéztem a múltammal, és magam mögött hagytam.
Mert aki hagyja, hogy eluralja a múltja, mintha az övé lenne a kóceráj, mondhatni,
az a saját múltjának és a régi önmagának a foglya.
Isten segedelménél nincs igazibb felépülés.
Fogadjuk hát el a múltunk, a jelenünk és a jövőnk gyanánt.
- Halleluja, testvérek! Dicsőség az úrnak! - Dicsőség az úrnak!
Itt laknak a szüleid?
Csak anyukám. Apám Spanyolországban.
- De azért együtt vannak, vagy… - Nincsenek.
Elváltak.
Régen együtt laktunk odaát.
Anya vissza akart jönni, mikor szakítottak.
Dékáni széket ajánlottak neki az orvosin…
úgyhogy nem volt kérdés.
Magával akart hozni, de nem akartam mindent otthagyni.
- Tudod? - De… nem hiányzott?
Szerinted hogy kerültem végül ide?
Egy perc, csak hozom a könyveket, jó?
Figyu…
Nem akarsz eljönni a bátyám és a csaja koncertjére?
- Marcus énekel? - Nagymenő rapper.
- Komoly? - Ja, a csajával.
- Rapcsata lesz. - A világért se szalasztanám el.
- Mindjárt jövök. - Oké.
HOGY VAGY, NALLE?
SEMMI GÁZ. KICSIT FÁJ A FEJEM.
PIHENJ CSAK. MAJD HÍVLAK.
- Kicsim? - Szia!
De jó, hogy jössz!
Az ott Marigaby?
- Igen. - Miért hagyod ott?
- Megyünk is, sietünk. - Ne! Egyetek velünk!
- Mindketten. - Nem, nem kell, anya…
- Hogy lehetsz ilyen? - De rohanunk.
- Nem kell mindenáron… - A fiam rém udvariatlan.
- Azt hiszem, szégyell engem. - Hogy?
Még azt is tudja, hogy gitározol.
Épp egy kis családi összejövetelt tartunk.
Itt most nem a témavezetője vagyok.
Hanem házigazda, jöjjön.
- Nem muszáj ám bemennünk. - Csináljuk.
- Biztos? - Igen, menjünk.
- Menjünk. - Hát jó, menjünk.
A szüleim le se szarták, hogy nem mentem haza.
Rám se írtak. Mintha nem is lennének.
Minden szülő tök gyász.
Kivéve minket.
Már megint.
Baszki, de állat.
Ezt nézd meg.
Mém lettem, baszod.
„A rapper életet ment.”
„Emiment.”
Úgy nézek ki, mint egy gringó, vagy mi?
- Hülyeség. - Ne már, tök menő.
Totál nevetséges.
- Miért? Kúl. - Hogyhogy miért?
Mert arról a faszkalapról kéne szólnia, aki kis híján megölte a csajt!
- Inkább az legyen virális. - Crisis, ne már.
Jól elláttuk a lányt. Túl fogja élni.
- Nem tudom. - Ez olyan nagy ügy?
Végre kezdik elismerni a munkánkat.
Baszki, hiszen láttad, milyen kemény.
Az a része rendben is van.
De én tehettem volna többet, hogy ne ugorjon ki.
- Tán egy másik világban. Valamit… - Crisis!
Annyira ügyes voltál.
A pöcsfejet kiütöttük, a lány pedig fel fog épülni.
Most mi a bajod?
Legalább van egy penge sztorink a babának.
Szuperhős szülők megmentik a bajba jutott lányt.
- Ne már, kicsim! Komolyan mondom. - Én is!
Figyelj…
Ránk férne a pénz, nem igaz?
Vagyis muszáj nyernünk.
Mi lenne, ha külön-külön indulnánk?
Szóval, hogy nem együtt.
- Most csak szopatsz, ugye? - Nem csak Medellínben fontos a matek.
Mit szólsz?
- Biztos vagy benne? - Úgy jobban jövünk ki.
Hát jó. Benne vagyok.
Estopas, drága spanom, hős lett a bástyád.
Tisztelet.
Négyszáz?
Nem mondod.
- Nemsokára 25 000 dolcsi is meglesz. - Nahát.
Egy kétórás műtét alatt.
Hát, titeket a beteg érdekel legkevésbé.
- Csakis a vastag boríték a fontos. - Jaj, ne csináld már…
- Hozok egy sört, te is kérsz? - Nem kérek, köszi.
Meg kell mondjam, María Gabriela kivételes hallgató.
Rendkívüli tehetség az orvostudomány terén.
Mégis sürgősségi ellátásra akar szakosodni,
- hiába győzködöm, hogy ne tegye. - Sürgősségi ellátásra?
De lyukas az eszed, hugicám.
- Miért? - Már elfelejtetted a lázadó korszakodat?
- Még hogy lázadó… - De mennyire.
Azt tudja-e, hogy ez a doktornő itt…
- egykor maga is mentős volt? - Tényleg?
Én is mentős vagyok. Vagyis csak… voltam.
Láttam is dolgozni a bátyjával. Őrület.
- A földrengéskor. - Igazán?
Hát, már bocsánat,
de aki mentősnek áll, az annyit is ér.
- Hé! - Hát, szerintem pedig rohadt menő.
Ignacio bácsi, tudtad, hogy csak…
- Mennyi, 100 sincs? - Igen.
Hogy az egész városban 100 mentőautó sincs?
Vagyis több mint tízmillió lakosra ilyen kevés mentő jut.
Szerintem ez nem túl igazságos.
Plusz a kalózmentők, ugye.
Láttátok, hogy felcsicsázzák a kocsikat?
Múltkor láttam egyet, amin tigris volt, meg villámok,
sőt még lángok is.
Még a tetejébe alvázleddel is fel volt pimpelve.
Mintha csak lebegett volna.
Arra gondoltam:
„Ha most eszméletlenül feküdnék az utcán,
és hirtelen arra ébrednék, hogy egy ilyenben visznek,
megijednék, hogy elrabolnak az ufók?”
„Vagy már meg is haltam?”
- Mi baj? - Köszönöm a vendéglátást, Gómez doktornő.
De nekem nem esik jól látni, ahogy kitörlik a seggüket
a hippokratészi esküvel.
Bizonyára fontosabb a borítékát csókolgatni.
Kiváltságból könnyű élcelődni.
Míg mások esténként a belüket kidolgozzák, hogy menjen a bolt.
Miközben maga, maga és maga kényelmesen aluszkálnak az ágyikójukban.
Elnézést.
Látjátok valahol?
Szuper.
- Hé, az ott nem ő? - Az ott Emiment?
- Szia! Te vagy Emiment? - Igen.
- Lőhetünk egy közös szelfit? - Naná.
Na, még egyet, gyorsan.
Szuper, nagyon állat!
- Köszi! - Nem. Én köszi.
Köszesz!
Láttad ezt? Menő lettem.
Mondtam. A csillagos ég a határ.
Ignacio bácsikám egy született pöcs.
- Nehogy… - Várjunk csak.
Anyukád ki fog rúgni.
Nem, nyugi. Legfeljebb a tanegységet ismételtetheti meg,
- és megkeseríti az életed. - Még jobban?
Várj, Nallely az.
Halló?
Mi a baj?
Hol vagytok?
Hívd a mentőt, máris megyek.
Mi történt?
Komplikáció lépett fel. Irány a Tlatelolco.
Kezdődjék a végső csata!
A legjobbak legjava csap itt ma össze!
Készen álltok a döntőre?
Ma este valóságos vérontásra készülhetünk a színpadon!
- Kíváncsiak vagytok az első döntősünkre? - Igen!
Hatalmas tapsot Cris… Fuegónak!
Kezeket a magasba! Éljétek a magas életet!
Állat!
A másik döntősünk pedig,
Cris ellenfele,
nagy tapsot neki…
ő Marcus „Emiment”… Tamayo!
Marcus! Marcus! Marcus! Marcus!
Ez az én bratyóm! Repedjen a mikrofon!
- Emiment személyesen… - Igen?
Mihez kezdenél a nyereménnyel, ha te győznél?
Pár menő cuccal magamat meglepem, azzal flexelek fel-alá a telepen.
Jól van, na. Azért a csajomat is elvinném partizni.
És itt van ma este a csajod?
Ott van, ni.
Szeretlek, szerelmem.
Kezd izgi lenni a dolog. Emelkednek itt a tétek.
Bizony!
Cris, és ha te nyersz, mihez kezdesz?
Lássuk csak.
Elhúzok innét egyszer s mindenkorra.
Hallottátok ezt? Mekkora oltás!
Ne mondj már ilyet…
Szerintem ezt már csak a harctéren lehet lerendezni!
DJ, küldjed alá a bítet!
- Ez jó csúnya lesz! - Ja, ja.
Rajta, hadd tocsogjunk a vérzivatarban, dögök!
Kezeket a levegőbe! Hadd lássam mindenki kezét a magasban!
Marcus! Marcus! Marcus! Marcus!
Indulás, és három, kettő, egy, rajta!
Ha nem vennéd észre, én nem unatkozom
Vastag leszek, örülj Ha velem mutatkozol
Zabálják a szövegemet Mer’ ez nekem való
Nem tehetnek róla Hogy az enyém a flow
Nagy az arcod, király Pedig alig vagy egy paraszt
Mémtől lettél híres, erre vered magad?
Nekem van mákom? De sír, ha pénzt költök
A fanok nem is sejtik Hogy a dumáit én költöm!
A tiéd a szövegem? Nálam frankó a riszpekt
Féltékeny a kamugép Ebből csak piti disz lesz
Hős vagyok, celeb leszek Akkor is, ha belegebedek
Míg te mereszted a segged Én mentem az életeket
Megjátszod a nagy hőst És mindenkit átrázol
De a húgod húzza az igát Míg te csak autókázol
Pelenkát a szádra, babám Ömlik onnan a híg fos
Szerinte semmit se csinálok De én győztem, ez a fontos
Ezek tényleg összekaptak. Miket vágnak egymáshoz.
Hát a pelus neked büdös? Jobb, ha nyíltan vállalod
A szádat hiába jártatod A családod lejáratod!
Messziről jött a csaj Azt mond, amit akar
A szülei le se szarják Hogy él-e vagy meghal
Ha nem érdeklem az őseimet
Neked mi közöd hozzá?
Csak arra kell, amit tudsz rólam Hogy fájdalmat okozzál
Beszólni könnyű De az oltás mióta nóta?
Királynak hiszi magát De a csávóm egy idióta
Tényleg megtapsoltok Ilyen ergya alázást?
Semmi se jó neki Folyton húzza a száját
Full kamu minden szavad Durván szemenszedett
Aztán meg ne lepődjél Ha más nőkre vetek szemet
Asszed, neked bepuncsolok? Majd egy ilyen pasinak!
Nekem igazi férfi kell Nem egy bőgőmasina
Ha doblak, ne is keress Maradnom nincs kiért
Már el is hagytalak És jól tudod, miért!
Ennyi!
Vajon ki nyerte a csatát?
Cris! Cris! Cris! Cris…
Marcus! Marcus! Marcus…
Megszületett az ítélet?
Meg is van a mai este győztese!
A győztes pedig nem más, mint…
Cris!
Cris! Cris! Cris! Cris…
Fájt a feje, aztán elájult!
Becsukta a szemét. Eddig nyitva volt!
Nallely! Nallely.
- Szerelmem, szívem, szívem, szívem! - Nallely! Maradj itt!
- Nallely! Idehallgass rám, jó? - Itt vagyunk! Itt vagyunk!
Jönnek az orvosok.
- Szívem, kérlek, nyisd ki a szemed! - Nallely! A szentségit!
- Csinálj valamit! - Hol a mentő?
Eddig nyitva volt! Nyisd ki a szemed!
Légyszi, légyszi…
Itt a mentő!
Itt vannak! Jönnek az orvosok, segítenek!
Erre! Ide be!
- Nem lesz baj, ugye? - Ne tedd ezt velem!
Női beteg, 27 éves, eszméletlen.
Van olyan, amire nincsenek szavak.
A feliratot fordította: Speier Dávid