Aš nežaisiu! Kita kulka lėks tiesiai į tave.
Ramiai.
Mes tik norim jai padėti.
- Nieko daugiau. - Ji neteko daug kraujo.
Čia mes jau nepadėsim. Ją reikia išvežti.
- Rimtai sakau. - Jei ji mirs,
gailėsiesi visą gyvenimą.
Leiskite mums ją išvežti,
- prašau. - Ramonai...
Ramonai.
Tėti, neik artyn, prašau.
Juk nenori pūt kalėjime, tiesa?
Tu nenutuoki, ką reiškia ten atsidurti.
Nepamokslauk man, prakeiktas storuli.
Lauke per daug žmonių.
Užsičiaupk!
Ten mano sesuo su tėvu.
- Turiu žinot, kas vyksta, kapitone! - Visi į vietas!
Ji merdėja, bet kurią akimirką jai sustos širdis.
Turim kažką daryti, prašau!
Matai?
Prašau...
Tai mano kaltė, ji čia niekuo dėta!
- Užsičiaupk! Ši parduotuvė mano tėvo. - Ką darai, po galais?
O ką tu darai? Idiote!
Eikš. Padėkit man abu kartu, gerai?
Jis man tik padės, gerai?
Nagi...
- Laikyk čia. Tik tvirtai, gerai? - Gerai?
Taip.
Ne, ne...
Tavo tėtis lauke.
Tikrai?
Tu jam
esi pati svarbiausia.
Atsiknisk. Tu nepažįsti mano tėvo.
Jis šūdžius.
Nemalk šūdo.
Ką darai, po galais?
- Ne, Ramonai! - Paleisk!
Ugnis!
Mesk ginklą!
Mesk! Tučtuojau mesk ginklą!
Marigabe, daktare?
- Tu sveika? - Taip, eik pas tėtį.
- Kur jis? - Ten!
Ramonai? Tėti, ar tau viskas gerai?
Kas, po galais, nutiko?
- Aš susitvarkysiu. Padėk sesei. - Tikrai?
- Taip. - Gerai.
Kulka neįstrigo. Viskas bus gerai.
Kvėpuok.
Nusikaltėlė.
Ei, kur einate, po galais?
Blondinė mūsų.
Nė velnio. Mes atėjom pirmi, ji - mūsų.
Marigabe, tegu.
- Mes - ne maitvanagiai. - Ramonai, tu rimtai?
Šaunuoliai. Viską apžiūrėjot?
- Viską, pone. - Šaunuoliai, šūdžiai.
Močkrušiai.
- Kas tau? - Nieko.
- Traukiam. - Gerai.
Šie kabliukai tuoj nutrūks, sakiau tau.
Ji nekvėpuoja.
Spaudimas 90 ir 30. Ji merdėja.
- Guldyk ją į Trendelenburgo padėtį. - Taip jau nedaroma.
Pasakiau, į Trendelenburgo padėtį.
Spausk, žmogau.
Gerai, daktare.
Spaudžiu kiek tik galiu.
Blemba...
Ji gyva!
- Kas? Pareigūnė? - Taip.
- Eina sau! - Sveikinu, daktare.
ĮKVĖPTA DOKUMENTINIO FILMO „MIDNIGHT FAMILY“
Negali būt!
Jie tave palaiko?
Taip, man paskyrė peržiūrą.
Gera buvo pamatyti, kad nesu viena.
Tai jau tikrai.
Žinai? Spėju, turėtum jaustis sėkminga moterim.
Turi merginą, beprotiškai tave mylinčią.
Tu teisi.
Ir tavo vaidmenų partneriai gražūs.
Ir žemės drebėjimas suvedė tave su nauja drauge.
Ačiū tau.
- Už ką? - Už viską.
Mano aktorė.
O tu?
O ką aš?
Nežinau, papasakok man ką nors.
Tik ne apie mediciną.
Noriu galvot apie kažką kita.
Gerai, tuomet.
Ką galiu papasakot?
Kaip tu gyveni?
Na...
Centrinėje ligoninėje yra vienas daktarėlis.
Ne Bernis.
Su juo susipažinau dirbdama greitukėje. Ten atveždavome ligonius.
Pradėjome slapčia susitikinėti.
Bet tas slapstymasis, regis, tapo rutina.
Tai niekur neveda. Nežinau...
Bet
ko tu iš jo nori?
Ko aš noriu?
Vajė, nesu savęs to klaususi.
Tarp nuolatinio laiko neturėjimo ir…
Baugu, tiesa? Galvoti apie tai, ko nori tu.
Ji tau parodė?
- Taip! - Nuostabu, tiesa?
Užsimaniau pažiūrėti tą filmą. Regis, geras.
- Ačiū. - Palik užtrauktas.
- Ar vėl skauda? - Ne.
Nenuvertink, mieloji.
Pastaruoju metu jai ima skaudėti galvą nuo šviesos ir garsų.
Nuo visko.
Sakau, reikia pranešti apie tai daktarei, bet ji užsispyrė.
Liaukis. Tai niekis.
Geriu tiek daug vaistų… Išgersiu aspirino ir praeis.
Ką tu manai, daktare? Ar man reikia grįžt į ligoninę?
Nekalbėk taip.
Ant tavęs nukrito didžiulis pastatas.
Bet žinot, koks geriausias vaistas?
- Tai. - Meilė.
Aš esu geriausias tavo vaistas.
Kaip banalu.
PASTATO PATIKRINIMAS
Kokio ūgio?
Laba diena.
- Galite palaukti manęs kabinete? - Taip.
Aš tuoj.
Palikau mašinoj telefoną.
Marigabe.
Nebūk tokia. Pasikalbėkime, labai prašau.
Kalbėtis? Kad vėl prikištum man kokią nors paslaugą?
Taip, buvau mulkis. Žinau.
Bet tu taip nesielk. Esi geresnė už mane.
Aš nuolat tau skambinu. Pasikalbėkime.
Vajė. Tie du balandėliai kažką aiškinasi…
- Simpatiškas, tiesa? - Gražuoliukas.
Bent jau žinom, kad skonį ji turi gerą.
Puikų.
Gal užkalbink juos?
Gal pavyks sutart dėl pasimatymo.
Rimtai kalbu.
Nori paviešinti santykius?
Galime.
Tegu daro ką nori. Juk mes su ja - ne pora.
Biče, liaukis. Ji tau patinka.
Pakovok dėl jos.
O gal jie pykstasi?
Supranti?
Man paskaita. Pakalbėsim vėliau.
Pagalvok apie tai. Pakalbėsim vėliau…
Kas čia dabar?
Aš nežinojau, kad Chulijus prastai mato.
Jis niekad nesiskundė.
Aš siaubingas tėvas.
Tu toks kvailas.
Bet dabar jam reikia mūsų abiejų, brolio ir sesers.
Bet tai tiesiog…
Aš suprantu. Jie pyksta ant manęs.
Bet dabar pakalbėkime apie Chulijų.
Manau, galim sutikti, kad kol mes dirbam,
- jis būna pas tave ir… - Taip.
- …mes palaikom ryšį, gerai? - Gerai.
Aš taip pat pasistengsiu būt malonesnis…
Bet tau jis tikrai patinka dėl to, kad yra lieknas?
Liaukis, Ramonai. Ir vėl?
Liaukis vieną sykį, prašau.
Aš pasikeičiau.
Žinai, kada suvokiau?
Kai viena paauglė mane pavadino storuliu.
Ne. Rimtai?
Siaubingai pasijutau.
Dar blogiau pasijutau pažvelgęs į veidrodį.
Ji sakė tiesą.
Aš iš tiesų storulis.
Tačiau tu visad buvai žavus.
Ką?
Kur einam?
Turiu grįžt į restoraną.
Žinau, aš irgi turiu grįžt tvarkyt savo buto.
Ir ką?
Klausyk…
Pameni, kai sėdėdavom ant to suoliuko ir bučiuodavomės?
Ne.
- Mūsų daina. - Ne, ne…
Žinojau, kad taip bus, kai mane pakvietei čia pasivaikščiot.
Sakei „neutralioje teritorijoje“. Tai - ne neutralu.
Pašoksim?
Ne, Ramonai. Rimtai. Ne, Ramonai.
Aš rimtai. Tai negerai.
Kas čia tokio?
- Tai nėra gerai. - Aš atsiprašau.
Vienintelį kartą serenadomis mane suviliojai, kai pasipiršai.
Ir pažiūrėk, kiek visko turėjo nutikti, kad vėl tam ryžtumeisi.
- Atleisk man. - Ramonai.
- Atleisk man... - Aš rimtai.
AKSOLOTLIAI
Kas namus padaro namais?
Akivaizdu, kad ne pats butas, nei tai, ką kabiname ant sienų, tiesa?
Gal tai, kuo užpildome savo gyvenimus.
Nežinau. Visai suminkštėjau.
Regis, bijau jį įsimylėti.
Atnešiau stiprios kavos.
- Groji gitara? - Ne.
Ji - mano mamos.
- Ne… - Prisiekiu.
- Dr. Gomez groja gitara? - Groja. Prisiekiu.
Geras!
Kai buvau mažas, ji man dainuodavo Sesilijos Tosan dainas.
- Žinai tą dainininkę? - Ne.
Ji - Meksikos Pati Smit.
Kas? Smit?
Ir Pati Smit nežinai?
- Ne. - Velnias.
Čia Sesilija Tosan.
- Leisk tave supažindinti su ja. - Padainuok.
Gitara mažumėlę išderinta. Šitaip…
Kelias…
Tuoj.
Senokai nevažiavau šiuo keliu
- Jau pakaks. - Tai išderintos gitaros kaltė.
Ne, bet jau supratau, viskas gerai.
- Metas picai! - Aš tuoj.
Palauksiu čia.
Sekundėlę.
- Ei! Čia mano dalis! - Kiek kainavo?
Noriu su ananasu!
O kur padažas?
Truputį apsvilusi, bet dar...
Ir ačiū Dievui, restorano verslas lėtai, bet užtikrintai auga.
Suprantama. Tavo maistas - tobulas.
Beje...
Imk.
Nedaug, bet vis šis tas.
Duodu ne kaltės vedama.
O todėl, kad noriu, nes galiu ir...
nes dabar pati uždirbu.
Mama...
Tada išėjai...
dėl mano krikštatėvio pusseserės?
Tikrai manai, kad išėjau dėl tavo tėčio flirto?
Tada buvo skaudu.
Bet...
Turėjau savų priežasčių.
- Labai asmeniškų. - Kokių?
Aš...
Jutau nuolatinį nerimą.
Nerimavau dėl jūsų visų ir...
Ėmiau praradinėti save.
Mama, mama!
Markusas pasiėmė laisvadienį ir išėjo į vakarėlį.
Galiu važiuot į darbą kartu su jais? Padėti bosui?
- Ne. - Prašau!
Marigabe.
Šiandien dirbsim dviese.
Beje, mūsų namą jau patikrino. Galime grįžti.
Visi.
Nagi, mama. Rytoj šeštadienis. Ir Markusas nedirba.
Jis repetuoja rytojaus pasirodymui. Liaukis.
Jis manęs nė nepaklausė, tiesiog informavo.
Toks jau šių laikų jaunimas...
Kokiam pasirodymui?
Markusas su Kris dalyvaus hiphopo kovoje.
- Nuostabu! - Jis tau nesakė?
Ne...
Sumuštiniai, mieloji. Imk.
- Ačiū, mama. - Iki!
Eime, broli.
Judinkis.
- Jis turbūt pamiršo. - Taip, greičiausiai.
Mes visi grįšim namo.
Tai galiu važiuot su greituke?
- Ne! - Ne!
Puiku, mergyt. Tęsk.
Didžėjau, leisk!
Nugriaukime tą namą
Štai šitaip
Kaip galiu sėdėt Jei dar turiu alaus?
Užsičiaupsiu Jei pavadinsi mane brangiuoju
Plėšrūnas Jaučiasi lyg auka
Išėjome, bet nežinome Ar grįšime šiandien...
Biče, palik šiek tiek ir varnoms.
Ar taip pasitinki savo draugą, bro?
- Atleisk, sveikas. - Sveikas.
- Viskas gerai? - Kaip tu? Lipsi ant scenos?
Aišku, Dži. Žinoma.
Ei, vienas?
Tik vieną dainą, prisiekiu!
O rytoj kas bus mūsų slaptas ginklas? Kas?
- Pažadu. - Eik.
Duokit triukšmo, žmonės Nes aš atsisveikinu
Linkiu jums gero vakaro
Sutikim „El Cuervo“.
Taip. Patriukšmaukim.
Puiku.
Bučiavaisi ir visa kita.
Ei, jūs trukdote!
Pasakyk, kad dulkinais su juo. Aš suprasiu.
Ten pora pykstasi.
Dulkinaisi ar ne, kale?
- Nusiramink. - Dulkinaisi?
- Šūdžiau! Atvėsk! - Paleisk ją!
- Atstok nuo manęs! - ...kekšė, šliundra...
- Pakaks, biče! Liaukis! - Kalė!
- Paleisk! Pakaks! - Ką? Nori, kad paleisčiau?
- Mesk. Mesk. - Kekšė. Šliundra.
Nori, kad nusižudyčiau, durne?
Nori, kale?
- Tu mane gąsdini, liaukis. - Bijai? Aš parodysiu, ką reiškia bijot.
- Niekam tu nepatinki, kekše! Liksi viena! - Nutilk!
- Atvėsk, biče... - Nesikišk.
- Nori ir tu į nosį? - Nusiramink! Nuleisk!
Nori, kad nuleisčiau?
- Nesikišk, mieloji. - Chuanai!
- Ji mergina, žmogau! - Pasileidusi merga!
- Markusai! - Nusiramink!
- Raminkis! - Sumautas pimpis!
Ei, mergyt!
- Nesiartink, prašau. - Gerai.
Viskas gerai, būk rami.
Gal reikia ko? Kam nors paskambint?
Kalbėk su manim.
Pasitiki žmogum, o jis tave išduoda.
Jis žadėjo gražiai su manim elgtis.
Kodėl viskas taip žiauriai blogai?
Mergyt, kodėl tu su tuo šūdžium?
Jis man pažadėjo padėti pabėgti iš namų.
Nesiartink.
Gerai, raminkis.
Viskas gerai.
Aš irgi kurį laiką norėjau bėgt kuo toliau.
Kodėl žmonės sako, kad myli mane, o paskui elgiasi kaip su šūdo gabalu?
Nes jie patys šūdžiai.
Bet viskas bus gerai, girdi?
Nusiramink, mums geriau eiti iš čia.
Aš tau padėsiu, gerai?
Kristina!
Minutę.
- Viskas gerai? - Gerai.
- Tegu išeina. - Tikrai. Viskas gerai.
Duok mums minutę.
Eime iš čia, pakalbėsim kitur.
Eime. Viskas susitvarkys.
Nagi, eime iš čia.
Viskas gerai?
Taip, eime.
Panele! Ne. Nešok!
Ne!
Ne! Velnias! Kas per šūdas?
Praleiskit!
- Iš kelio. - Atsargiai!
Atšok. Praleiskit!
Nesiartinkit. Aš - paramedikas!
Prašau pasitraukti!
Pasitraukit, prašau! Atgal, po galais.
Atgal, pasakiau! Estopai, patrauk juos!
Viskas, žmonės, atgal! Atgal!
Aš Markusas, esu paramedikas. Aš tau padėsiu.
Daktare? Čia mergina iškrito iš aukštai...
Skubiai atvažiuokit!
Kodas 0-84, daktare!
Sename fabrike, kur mes renkamės. Kolonija Obrera.
Kuo greičiau!
Krisis, ateik! Eikš, eikš.
Padėk man, gerai?
Jai negalima atsijungti. Kalbėk su ja, kad liktų sąmoninga.
- Man reik dviejų kepuraičių. - Ei. Klausyk.
Estopai, eikš.
Gauk man dvi kepuraites, kažką apvyniojimui ir džemperį, gerai? Greičiau.
Duok savo skarelę.
Esi labai stipri, mieloji.
Krisis, padėk.
Stipriau.
„Cuervo“, prieik. Tūpk. Paimsi jai už peties.
Kitą ranką padėk čia, aišku?
Aš skaičiuosiu. Ties trimis apversime ją.
Reikia ją apversti.
- Vienas... - Du, trys.
Žinau, skauda.
Esi labai stipri!
- Dink iš čia su savo telefonu, Dievuliau! - Prakeiktas idiotas!
Laikyk mano ranką.
Blemba. Iš ausies teka kraujas.
- Velnias. Duokš kepurėlę. - Tik nenusmik, mieloji.
Kalbėk su ja, neleisk jai atsijungti.
Mieloji, mieloji, aš čia.
Laikykis. Žiūrėk į mane. Laikyk mano ranką.
Laikyk ranką.
Pašviesk žibintuvėliu. Nukreipk čia, gerai?
Mieloji, nenusmik, laikykis.
Nagi. Vienas, du, trys.
Mergyt, neatsijunk!
Reikia ją užkloti!
Duokit kažką! Užkloti!
Tiks.
Blemba, laikykis.
Daktare? Nežinau, ką padariau. Spėju, neteisingai ją apverčiau.
- Jos paakiai juoduoja. - Markusai!
Neleisk jai atsijungti!
Juodi paakiai, kraujas, skilusi kaukolė.
Lik su mumis. Laikykis.
Kris, Marigabė atvažiavo. Atvesk ją čia.
- Iš kelio! Kelią greitajai! - Iš kelio!
Čia!
Greičiau!
Ji miršta!
Pasitraukit! Atgal!
- Kas? - Jos ausis.
- Manau, jai skilo kaukolė... - Markusai! Viskas bus gerai.
- Gerai... - Gerai.
- Velnias. - Ramiai, broli.
Kaip tu, sūnau?
Pasitraukit.
- Štai. - Atsargiai.
- Vienas, du, trys.
- Einam. Ten. - Einam!
Ne ta ranka.
Blemba, Marigabe. Gal aš susimoviau.
Kiek laiko ji be sąmonės?
- Gal 15 minučių. - Aišku.
Ruoškit viską intubacijai.
Kaip ten?
Kvėpuoja geriau, bet vis dar blogos būklės.
Ei, tu šaunuolė, Krisi. Tikrai.
- Galėjau geriau ir... - Ne, klausyk.
Ja dabar pasirūpins. Viskas bus gerai. Ji išgyvens.
Pažadu.
Nagi, mergyt. Jau beveik atvažiavom.
Spausk, tėti.
Dar vieną. Duok dar vieną.
Gerai. Aš taupau. Nusivešiu tave į Akapulką.
- Gal į Ikstapą, bet geriau į Akapulką. - Broli. Sveika.
Išsiunčiau Kris su taksi.
Žiūrėk, ką gavom.
- Liaukis. Paslėpk. - Gerai jau.
Tave čia seka, tiesa?
Eisi ar ne?
Jis ateina.
- Eime. - Gerai.
Iki, Rosita. Ir nepamiršk:
paplūdimys, tu, aš, Kopakabana.
Kankunas. Kur tik nori.
- Nepliurpk apie jį. - Tau tu jį maustai...
Sveiki, jūs išgelbėjot nušokusią merginą?
O kas?
Tu ją išgelbėjai?
- Mes abu. - Prašau, eime iš čia.
- Tu - didvyris. - Markusai.
Pala, jie manęs klausia.
- Mes didvyriai. - Lauksiu mašinoj.
Marigabe.
Juk žinai, kad mane gali išmest iš mokyklos!
- Pala, Marigabe. Nepalik manęs vieno. - Stok.
- Mes ją įkalbėsim. - Gerai.
Kuo tu vardu?
Markusas Tamajo jūsų paslaugoms.
- Kur buvai? - Kada?
- Kai nutiko nelaimė? - Matot, ką pats gavau.
- Ką tu veikei? Ką tu iš viso veiki? - Gelbėju gyvybes.
- Kodėl buvai ten? - Tai jau kas kita,
nes man labai patinka muzika.
Bet turiu kažkaip užsidirbti.
Norėčiau tai daryt nemokamai, bet be maisto neišgyvensiu.
Mes gelbėjam gyvybes. Žmones ištinka nelaimės, tada kviečia mus.
Markusai!
Ji - geresnė už mane!
Ei...
Kas tau? Tu gražesnė nei vakar.
Namuose tylu, tiesa?
Ačiū Dievui.
Ateik.
Žinau, tau nebuvo malonu.
Ačiū tau už pagalbą mano vaikams.
Jie visad čia laukiami.
Kaip ir tavo vyriausiasis... Ramonas.
Nusivilk.
Mes pavėluosim.
- Kas skaitys pamokslą? - Man nerūpi.
Taip, žinoma.
Leisi, kad kažkas užimtų tavo vietą?
Apsirengsiu ir eisim.
Ne dažai, o teplioji, Chulijau.
Pats kaltas, kad privertei mane dažyti.
Susikaupk.
Tik pažiūrėkit.
Puiku. Šaunuoliai.
Grindys iš viso super.
Super.
- Tai gal pats paimsi teptuką? - Ne...
Roko žvaigždės sienų nedažo, vaikeli.
Jau roko žvaigždė?
Tapsim, kai laimėsim kovą.
Žiūrėk.
Matei? Kiek patiktukų.
- Mokykis. - Tylėk.
Ramonai, didelis jums ačiū, kad leidote čia pagyventi.
Niekis.
- Labai ačiū. - Esi čia laukiama.
Ei, roko žvaigžde.
- Kur susiruošei? - Į pasirodymą.
Sakei mamai?
- Pamiršau. - Pranešk jai.
Tik pasakyk, kad nesivestų to savo šventiko.
- Gerai. - Turiu pasiimti daiktus.
- Mums metas. - Eime.
- Kitą sykį dažysi tu. - Iki. Ačiū.
- Nėr už ką. - Sėkmės.
Kai Dievas apšvietė mane Savo šviesa,
buvau vienui vienas,
apgailėtinas,
ilgas dienas klaidžiojęs dykumoje.
Paskui aš pažvelgiau į save.
Pažvelgiau į savo praeitį ir palikau ją praeityje.
Nes jei leisim praeičiai užimti vietą jūsų dabartyje,
tapsim praeities belaisviai.
O Dievas mums siūlo vis naujus dalykus, ir tai yra tikra.
Turim suprasti, jog yra praeitis, dabartis ir ateitis.
- Aleliuja, broliai. Šlovė Viešpačiui! - Šlovė Viešpačiui.
Čia gyvena tavo tėvai?
Ne, tik mama. Tėvas gyvena Ispanijoje.
- Bet jie dar kartu ar... - Ne.
Jie išsiskyrė.
Gyvenom visi Ispanijoje.
Po skyrybų mama norėjo grįžti čia.
Jai pasiūlė dekanės vietą medicinos mokykloje,
tad viskas buvo aišku.
Ji prašė manęs vykt kartu, bet nenorėjau atsisakyti savo gyvenimo.
- Supranti? - Bet ar jos nesiilgėjai?
Kaip manai, kodėl čia atvykau?
Pasiimsiu knygas ir ateisiu, gerai?
Ei...
Gal nori eiti kartu į mano brolio ir jo merginos koncertą?
- Markusas dainuoja? - Jis puikus reperis.
- Rimtai? - Ir jo draugė, taip.
- Bus repo kova. - Nė už ką nepraleisčiau.
- Aš tuoj. - Gerai.
MARIGABĖ: KAIP TU?
NAJELI: NEKO RIMTO. TRUPUTĮ GALVĄ SKAUDA.
MARIGABĖ: ILSĖKIS. PASKAMBINSIU VĖLIAU.
- Sūneli? - Labas.
Smagu, kad grįžai!
Ten Marigabė?
- Taip. - Kodėl ją palikai sėdėti mašinoje?
- Mes važiuosim. Skubam. - Ne! Pavalgykit su mumis.
- Abu. - Ne, nereikia, mama.
- Kaip gali būt toks... - Mes tikrai skubam.
- Tau nereikia... - Mano sūnus pamiršo mandagumą.
- Jis manęs, regis, gėdijasi. - Kodėl gėdijasi?
Aš jai net pasakiau, kad groji gitara.
Pas mus - mažas šeimos pasisėdėjimas.
Aš dabar tau - ne dekanė.
Kviečiu į svečius. Ateikit.
- Mums nebūtina eiti. - Eime.
- Tikrai? - Žinoma, eime.
- Eime. - Gerai, eime.
Mano tėvams nusispjaut, kad nenakvojau šiąnakt namie.
Nė vienos žinutės. Lyg neturėčiau jų.
Visi tėvai baisūs.
Tik ne mes.
Ir vėl.
Geras, nerealiai.
Pažiūrėk.
Aš jau memas.
„Reperis išgelbėjo žmogų.“
Džastisas Byberis.
Ar aš čia panašus į gringą?
- Kaip kvaila. - Baik. Smagu.
Juk tai absurdas.
- Kodėl? Tai kieta. - Kaip tai kodėl?
Nes šaipytis reikia iš to šūdžiaus, kuris vos neužmušė tos merginos!
- Tai turėtų plisti. - Krisis, liaukis.
Mes ja pasirūpinom. Ji išgyvens.
- Aš nežinau. - O kas čia tokio?
Žmonės pagaliau ima vertinti mūsų darbą.
Pati matei, koks jis sunkus. Po galais.
Su šia dalimi sutinku...
Bet kaip galėjau leisti jai nušokti?
- Gal kitokį žodį būčiau... - Krisis.
Tu šaunuolė.
Mes pričiupome tą šunsnukį, o jai viskas bus gerai.
Ko nerviniesi?
Užtat vaikui bus ką papasakoti.
Superherojai tėveliai išgelbėjo į nelaimę patekusią merginą.
- Ne, mielasis. Aš rimtai. - Ir aš.
Ei...
Mums reikia tų pinigų, tiesa?
Reikia pergalės.
Gal eime atskirai?
Lyg nebūtume kartu?
- Tu juokauji? - Skaičiai yra skaičiai.
Ką pasakysi?
- Neabejoji? - Taip mums bus geriau.
Gerai. Sutinku.
Estopai, bičiuli, tavo draugas - didvyris.
Pagarba.
400?
Pasakyk.
- 25 gabalai per trumpą laiką. - Tai bent.
Už dvi valandas trunkančią operaciją.
Vadinasi, ligonis tau nerūpėjo.
- Tu tai darei tik dėl pinigų. - Liaukis...
- Atsinešiu alaus. Nori? - Ne, ačiū.
Turiu pasakyti, kad Marija Gabriela labai gabi studentė.
Ji turi retą talentą medicinai.
Bet ji nori studijuoti greitąją pagalbą,
- o aš mėginu ją atkalbėti. - Greitoji pagalba?
Tu ką, jau pamiršai, sesute?
- Ką? - Pamiršai savo maištavimo metus?
- Maištavimo? Eik jau... - Žinoma.
Supranti, mūsų daktarė
- irgi buvo paramedikė. - Tikrai?
Aš irgi paramedikė. Buvau.
Taip, mačiau, kaip ji ir jos brolis dirbo. Rauna stogą.
- Po to žemės drebėjimo. - Tikrai?
Nieko nenoriu įžeisti,
bet paramedikai visada lieka paramedikais.
Man atrodo, jie - kieti.
Dėde Ignacijau, ar žinojai, kad...
- Jų yra tik šimtas? - Šimtas, taip.
Visam miestui tėra tik šimtas greitųjų.
Dešimčiai milijonų gyventojų tėra tik šimtas greitųjų pagalbų.
Šiek tiek nesąžininga, manau.
Dar yra piratinės.
Matėte, kaip jos būna papuoštos?
Sykį mačiau vieną su žaibais ir tigru,
dar su liepsnom.
Lyg to būtų maža, apačioje įrengtas apšvietimas.
Atrodė, lyg mašina sklęstų oru.
Pamaniau,
jei gulėčiau gatvėje be sąmonės,
ir staiga atsipeikėčiau nešamas į tokį daiktą,
pamanyčiau, jog esu pagrobtas ateivių.
„Gal jau miriau?“
- Kas nutiko? - Ačiū, kad pakvietėte mane, dr. Gomez.
Bet man nesmagu matyti, kaip Hipokrato priesaika
kišate sau į subines.
Lažinuosi, jums svarbiau didelis čekis.
Bepigu šaipytis iš prasčiau gyvenančių.
Tie žmonės aria naktimis negailėdami sveikatos.
O jūs, jūs ir jūs tuo metu patogiai miegate savo minkštose lovytėse.
Atleiskite.
Matei jį?
Puikus.
- Ei, čia jis? - Džastisas?
- Labas! Tu Džastisas Byberis? - Taip.
- Galima su tavim nusifotografuoti? - Žinoma.
Dar vieną, greičiau!
Nuostabu!
- Ačiū. - Ne. Ačiū jums.
Ačiū.
Matei? Aš populiarus.
Sakiau tau. Kopsim į viršų.
Dėdė Ignacijus - niekšas nuo gimimo, toks visada.
- Nereikia... - Palauk.
Tavo mama mane išspirs iš mokslų.
Ne, liaukis. Daugiausia, ką ji padarys, tai privers tave kartoti kursą
- ir apsunkins tau gyvenimą. - Dar labiau?
Palauk, čia Najeli.
Alio?
Kas?
Kur jūs?
Kviesk greitąją. Aš važiuoju.
Kas nutiko?
Najeli blogai. Varom į Tlatelolką.
O dabar - paskutinis mačas!
Šiandien pas mus - tik geriausieji iš geriausiųjų!
Pasiruošę finalui?
Šiandien scenoje turi tykšti kraujas.
- Pakviesti pirmuosius finalininkus? - Taip!
Sutikime Kris Fuego!
Kur jūsų rankos? Šėlkite!
Geras!
Antrasis finalistas,
Kris varžovas...
Sutikite
Markusą „Džastisą“ Tamajo!
Markusas! Markusas!
Mano brolis! Sėkmės!
- Džastisai Byberi... - Taip?
Ką veiksi su pinigais, jei laimėsi?
Nusipirksiu kelis skudurus ir vaikščiosiu po rajoną tiesiu stuburu.
Gerai jau, gerai. Nusivesiu kur savo merginą.
Bet tavo mergina šiandien čia?
Ji čia.
Myliu tave, meile mano.
Tampa įdomu. Ir visai neaišku.
Žodį!
Kris, jei tu laimėsi, kur leisi pinigus?
Aš...
varysiu iš čia kuo toliau.
Girdėjote? Skaudžiai!
Nekalbėk taip.
Manau, geriau išsiaiškinti tai kovoje!
Didžėjau, malonėk ritmą.
- Regis, oras kaista! - Taip.
Mes trokštam kraujo!
Kur jūsų rankos? Noriu pamatyt visų jūsų rankas!
Markusai!
Pradedam po trijų, dviejų, vienos. Ir!
Moterie, aš ariu kaip arklys Pati matai
Tau pasisekė, kad turi mane Nes turėsiu babkių marias
Minia dievina mane Pati matai, nesi akla
Jie nekalti Kad tavo vaikinas kietas
Šįvakar jautiesi kaip karalius Bet esi žemesnis net už valstietį
Tavo šlovė - memas Tai be abejonės liūdnas faktas
Sako, kad man pasisekė O kai perku ką, jis puolą į isteriją
O tavo gerbėjų žiniai Jam tekstus rašau aš
Ar jau rašai man? Tu pavydi, ar ką?
Tokia melage niekas netikėkit
Aš - karštas, aš - didvyris Nusileisk ant žemės
Kol sėdi šikną padėjus Aš gelbėju gyvybes, blemba
Apsimeti kietu Nes tikiesi kada nors tokiu tapti
Bet tu tik vairuoji O visą sunkų darbą nudirba tavo sesuo
Mielasis, tau reik sauskelnių Nes tavo šūdai liejasi laisvai
Aš sėdžiu šikną padėjus? Bet aš jau esu laimėjus
Jie pykstasi. Sako vienas kitam baisius dalykus.
Tau nepatinka sauskelnės? Tai žinoma
Kalbi apie santykius Bet šeimos tu nenori
Bet supraskit visi Ji - ne mūsiškė
Jos nereikia net jos pačios tėvams
Jei man je neskambina, manęs nesiilgi
Ne tavo reikalas
Jei pažinotum mane Pats irgi norėtum būt kitoks
Bet kas mano, kad gali repuoti Tavo žodžiai - banalūs
Man žadėjo karalių O gavau šitą gorilą
Tau rimtai patinka Šitas lėkštas tekstas?
Jai niekas niekada neįtinka Ji temoka vien inkšti
Sakai, kad kieta esi Bet niekuo neįrodai
Tad nenustebk, prašau Kai išeisiu pas kitą
Manai, gali mane pakeisti? Juk manęs net neturi
Man reikia tikro vyro O ne bejėgio kūdikio
Ir nesekiok paskui mane Kai paliksiu tave vieną
Buvai jau paliktas Pats žinai, kieno ir už ką!
Baigiam!
Norite sužinoti, kas laimi šią kovą?
Kris! Kris!
Markusas! Markusas!
Ar jau yra nuosprendis?
Turime laimėtoją!
Šįvakar kovą laimi...
Kris!
Kris! Kris!
Jai suskaudo galvą ir ji nualpo!
Ji tiesiog užmerkė akis.
Najeli!
- Mieloji, brangioji, mieloji! - Najeli! Laikykis!
- Najeli! Klausyk manęs. - Mes jau čia! Čia!
Daktarai atvažiuoja?
- Mieloji, atsimerk, prašau! - Najeli! Po galais!
- Daryk ką nors, prašau! - Kur ta sumauta greitoji?
Ji buvo atsimerkusi. Atsimerk!
Prašau.
Greitoji čia!
Jie atvažiavo. Tuoj ateis gydytojai ir tau padės.
Čionai. Čia.
- Viskas bus gerai? - Prašau, nereikia!
27-metė moteris, prarado sąmonę.
Būna, kai žodžių nepakanka.
Išvertė Egidija Namavičė