Neblafujem! Ďalšia guľka je vaša.
Pokoj.
Prišli sme ju zachrániť.
- Nič iné. - Stratila priveľa krvi.
Tu nič nezmôžeme. Musíme ju vziať preč.
- Myslím to vážne. - Ak zomrie,
budete to celý život ľutovať.
Dovoľte nám ju vziať…
- prosím. - Ramón…
Ramón.
Oci, nepribližuj sa k nim.
Nechcete zhniť vo väzení, však?
Netušíte, aké to tam je.
Nechceme prednášku, tlstý idiot.
Vonku je veľa ľudí.
Buď ticho!
Mám tam sestru a otca.
- Chcem vedieť, čo sa deje, kapitán! - Na pozície!
Strácame ju, zlyhá jej srdce.
Musíme niečo urobiť!
Vidíte?
Prosím…
Je to moja vina, nie jej!
- Ticho! Toto je otcov obchod. - Čo to robíš?
Čo robíš ty, ty idiot?
Poďte. Pomôžte mi s vašou kolegyňou.
Len mi pomáha, dobre?
Poďte…
- Podržte to. Pevne, dobre? - Takto?
Áno, áno.
Nie, nie, nie.
Tvoj otec je vonku.
Naozaj?
Si…
pre neho to najdôležitejšie.
To ťažko. Nepoznáte ho.
Je to hajzel.
Netrepte mi tu sprostosti.
Čo to robíš?
- Nie, Ramón! - Pustite ju!
Páľte!
Odhoďte zbraň!
Odhoďte! Odhoďte zbraň!
Marigaby. Doktorka?
- Si v poriadku? - Nájdi ocka!
- Kde je? - Tamto!
Ramón? Oci, si v poriadku?
Čo sa stalo?
- Zvládnem to. Pomôž sestre. - Isto?
- Áno. - Dobre.
Náboj vyšiel von. Budeš v poriadku.
Dýchaj.
Zločinec.
Hej, kam si myslíte, že idete?
Blondína je naša.
Čo do riti? Prišli sme prví, ide s nami.
Marigaby, nechaj ich.
- My nie sme supi. - To fakt?
Dobrá práca. Všetko čisté?
- Áno. - Dobrá práca, hajzli.
Zmrdi.
- V pohode? - Áno, brácho.
- Ťahaj. - Dobre.
Tie háčiky sa zlomia. Hovorila som to.
Neventiluje.
Krvný tlak 90 na 30. Strácame ju.
- Trendelenburgova poloha. - To sa už nerobí.
Daj ju do Trendelenburgovej polohy. Hneď.
Dupni na to.
Jasné, doktorka.
Idem čo najrýchlejšie.
No teda, no teda…
Prežila to!
- Tá policajtka? - Áno!
- No teda! - Gratulujem.
POLNOČNÁ RODINA
INŠPIROVANÉ DOKUMENTOM POLNOČNÁ RODINA
No teda!
To tlieskajú tebe?
Áno, venovali mi premietanie.
Ale najlepšie na tom bolo, že som si uvedomila, že nie som sama.
To vidno.
Vieš čo? Musíš sa cítiť ako šťastná žena.
Máš priateľku, ktorá ťa ľúbi.
To áno.
A tvoji kolegovia vyzerajú tiež fajn.
A vďaka zemetraseniu si si našla ešte jednu kamošku.
Ďakujem.
- Za čo? - Za všetko.
Moja herečka.
A čo ty?
Čo ja?
Neviem, povedz mi niečo.
Okrem medicíny.
Odveď moju pozornosť.
Tak dobre. Takže…
Čo ti poviem?
Čo vzťahy?
Vieš…
V nemocnici je jeden doktor.
Ale nie Bernie.
Spoznala som ho, lebo sme spolu často pracovali vďaka sanitke.
Tajne sme spolu začali chodiť.
Ale asi sme si zvykli stále sa skrývať.
Nikam nechodíme. Tak neviem…
Ale…
chceš byť s ním?
Čo chcem ja?
Bože, mám pocit, že to sa nikdy nepýtam.
Buď nemám voľný čas, alebo…
Je to aj desivé, nie? Myslieť si, že človek vie, čo chce.
Ukázala ti to?
- Áno! - Úžasné, čo?
Už chcem vidieť ten film. Vyzerá skvele.
- Ďakujem. - Necháš zatiahnuté?
- Zase ťa bolí? - Nie.
Nezľahčuj to, zlatko.
V poslednom čase ju bolí hlava pre svetlo, hluk…
Všetko.
Mali by sme to povedať doktorke, ale je tvrdohlavá.
No tak. Určite to nič nie je.
Beriem toľko liekov… Dám si aspirín a budem v pohode.
Čo si myslíš ty? Mám sa vrátiť do nemocnice?
To ani nehovor.
Spadla na teba celá budova.
Ale vieš, čo je najlepší liek?
- Toto. - Láska.
Som tvoj najlepší liek.
Ty si teda.
KONTROLA STATIKY
Aké vysoké?
Ahoj.
- Stretneme sa v pracovni? - Dobre.
Hneď prídem.
Nechal som si mobil v aute.
Marigaby.
Nebuď taká. Porozprávajme sa, prosím.
Prečo? Aby si mi mohol niečo vyčítať?
Áno, bol som idiot. Ja viem.
Nesprávaj sa rovnako. Si múdrejšia ako ja.
Stále ti volám. Porozprávajme sa, prosím.
Bože, tí dvaja spolu určite čosi majú.
- Tak, je pekný, nie? - Veľmi!
Aspoň vieme, že má dobrý vkus.
Výborný vkus.
Choď k nim a pokecaj s nimi.
Možno pôjdeš na rande.
Vážne.
Chceš, aby sme spolu oficiálne chodili?
Môžeme.
Nech si robia, čo chcú. Nie je to moja priateľka.
No tak. Páči sa ti.
Bojuj o ňu.
Čo ak sa hádajú?
Vieš.
Mám hodinu. Potom sa porozprávame.
Premysli si to. Potom sa porozprávame.
Šibe ti?
Nevedel som, že Julito zle vidí.
Nikdy sa nesťažoval.
Čo som to za otca.
Ty si ale somár.
Teraz potrebuje nás oboch a súrodencov.
Lenže…
Chápem, že sa na mňa hnevajú.
Ale teraz preberme Julita.
Asi sa zhodneme, že keď budeme pracovať,
- bude s tebou a… - Áno.
- …a budeme v kontakte, však? - Áno.
Ja sa budem snažiť byť milší k…
Fakt sa ti páči len preto, že je taký chudý?
No tak, Ramón. Zase?
Prestaň už s tým.
Viem, že som sa zmenil.
Vieš, ako som si to uvedomil?
Minule mi tínedžer povedal, že som tlstý.
Nie. Naozaj?
Cítil som sa hrozne, vieš?
Ale ešte horšie bolo, keď som sa pozrel do zrkadla a uvidel,
že áno.
Fakt som tlstý.
Ale charizmu máš stále.
Čo?
Kam ideme?
Musím sa vrátiť do reštaurácie.
Ja viem. A ja musím ísť opravovať byt.
Tak?
Pozri…
Na tejto lavičke sme sa bozkávali, pamätáš?
Nie.
- To je naša pieseň. - Nie, nie, nie.
Vedela som to hneď, ako si navrhol toto miesto.
Povedal si neutrálna pôda. Toto nie je neutrálna pôda.
Zatancujeme si?
Nie. Nie, Ramón. Naozaj, nie. Ramón.
Myslím to vážne. Toto nie.
O nič nejde.
- To teda nie. - Prepáč.
Dal si mi zahrať len raz, keď si ma požiadal o ruku.
A pozri, čo všetko sa muselo stať, aby si to urobil znova.
- Prepáč… - Ramón.
- Prepáč. - Naozaj.
Čo robí domov domovom?
Jasné, že nejde o miesto ani o veci, ktoré si zavesíme na stenu.
Možno ide o to, čím si zaplníme životy.
Neviem. Som nejaká sentimentálna.
Asi sa do neho zamilovávam, do riti.
Doniesol som kávu.
- Hráš na gitaru? - Vôbec.
Je mamina.
- Nie… - Fakt.
- Doktorka Gomézová hrá? - Áno. Prisahám.
Pekne!
Ako malému mi spievala pesničky od Cecilia Toussaint.
- Poznáš ju? - Nie, nepoznám.
Je to mexická Patti Smith.
Čo je? Smith?
Ty nepoznáš ani Patti Smith?
- Nie. - Do pekla.
Toto je Cecilia Toussaint.
- Predstavím ti ju. Spieva toto… - Zaspievaj.
Je trochu rozladená. Znie to takto…
Po ceste
Hneď.
Idem po tejto ceste
- Už stačí. - To preto, lebo je rozladená.
Áno, chápem, to nevadí.
- Je tu pizza! - Idem.
Počkám tu.
Chvíľu.
- Hej! Táto je moja! - Koľko stála?
Ja chcem s ananásom.
Máš omáčku?
Je trochu zhorená, ale to ne…
Reštaurácia našťastie ide pomaly, ale isto.
Akoby aj nie. Varíš výborne.
Mimochodom…
Páči.
Nie je to veľa, ale aspoň niečo.
Nedávam ti to z pocitu viny.
Dávam ti to, lebo chcem, lebo môžem a…
mám vlastné veci, ktoré ti môžem dať.
Mami…
Keď si odišla…
bolo to pre sesternicu nášho krstného?
Naozaj si myslíš, že som odišla, lebo tvoj otec flirtoval?
Veľmi ma to vtedy bolelo.
Ale…
mala som svoje dôvody.
- Veľmi osobné. - Aké dôvody?
Vieš, ja…
stále som si niečím robila starosti.
Bála som sa o vás a…
Stratila som samú seba…
Mami, mami, mami!
Marcus má voľno. Šiel na párty.
Môžem ísť s nimi? Pomôcť šéfovi?
- Nie. - No tak.
Marigaby.
Dnes budeme len dvaja.
Okrem toho, už skontrolovali budovu a môžeme sa vrátiť do bytu.
Všetci.
No tak, mami. Zajtra je sobota. Marcus nemôže pracovať.
Len nacvičuje na zajtra. No tak.
Nepýtal si povolenie. Len mi to povedal.
Už mi len všetko oznamuje.
A o čo ide?
Marcus a Cris idú na hip-hopový battle.
- To je skvelé. - Nepovedal ti to?
Nie.
Sendviče, láska. Daj si.
- Ďakujem. - Ahoj!
Poďme, krpec.
Poď, poď.
- Asi zabudol. - Áno, asi hej.
Všetci sa vrátime domov.
Môžem ísť do sanitky?
- Nie! - Nie!
Ideš, pokračuj.
DJ! Pusti to!
Nech padne budova!
Je to takto
Ako môžem sedieť Keď mám ešte pivo?
Zavriem ti ústa Ak ma nazveš milo
Som predátor Ale on je obeť
Ideme von, ale nevieme Či sa vrátime
Kámo, vážne, neublížte si.
Takto zdravíš kamaráta? Čo?
- Prepáč, brácho, ako sa máš? - Ahoj, kamoš.
- V pohode? - Ako? Ideš na to?
Tomu ver, frajer. Idem.
Hej, sám?
Len túto jednu, prisahám.
Ale zajtra? Kto je naša tajná zbraň? Kto?
- Sľúb mi to. - Bež.
Ozvite sa Lebo toto je moja rozlúčka
Užite si večer!
Toto bol El Cuervo.
Áno. Nepočujem, nepočujem.
Skvelé.
Aj do úst a všetko.
Hej, ticho tam!
Povedz mi, či si s ním spala. Pochopím to.
Hej, tamto sa hádajú.
Urobila si to, alebo nie?
- Upokoj sa. - Spala?
- Hej, hajzel! Upokoj sa! - Hej! Pusti ju!
- Nechaj ma. - Ty štetka! Ty kurva!
- To stačilo, kámo. Prestaň! - Štetka!
- Pusti ma! - Čo? Mám ťa pustiť?
- Nechaj to. Prestaň. - Si štetka. Ty kurva.
Mám sa zabiť, ty krava?
Mám, štetka?
- Bojím sa, dosť. - Bojíš? Ja ti ukážem strach.
- Nikto ťa nechce. Ostala si sama! - Drž hubu!
- Pokoj. - Nepleť sa do toho.
- Aj ty chceš? - Pokoj. Polož to!
Mám to položiť?
- To nič, moja. Buď so mnou. - Juan!
- Je to dievča. - Len baba, štetka!
Hej!
- Marcus! - Prestaň!
- Pokoj! - Ty idiot!
Hej, dievča.
- Nechoď ku mne. - Pokoj.
To nič, pokoj.
Potrebuješ niečo? Mám niekomu zavolať?
Hovor.
Keď niekomu dôveruješ, len ťa odrbe.
Povedal, že sa bude ku mne správať dobre.
Prečo sa musí všetko takto pokašlať?
Ale prečo si s takým chujom?
Povedal, že mi pomôže ujsť z domu.
Nechoď ku mne.
Dobre, pokoj.
Všetko v poriadku, dobre? V pohode.
Aj ja som chcela ujsť z domu.
Prečo mi ľudia hovoria, že ma ľúbia a potom sa chovajú takto?
Sú nahovno.
Ale všetko bude dobré, jasné?
Pokoj, poďme odtiaľto preč.
Pomôžem ti dostať sa odtiaľto.
Cristina.
Chvíľu.
- V pohode? - To nič.
- Nech ide preč. - Jasné.
Daj nám chvíľu.
Poďme. Porozprávame sa inde.
Poď so mnou. Bude to v poriadku.
Poď. Poďme preč.
Si v poriadku?
Áno, poďme.
Nie! Neskáč!
Nie!
Nie! Do riti! Kurva!
Pustite ma!
- Pustite ma. - Dávaj pozor.
Do riti. Pustite ma tam!
Ustúpte, som záchranár.
Prosím, ustúpte!
Ustúpte preč! Choďte ďalej.
Hovorím, choďte ďalej! Estopas, povedz im!
Dobre, ľudia. Ustúpte!
Volám sa Marcus. Som záchranár. Pomôžem ti.
Doktorka? Bol som na párty a dievča skočilo…
Musíš hneď prísť!
Kód 0-84, doktorka!
V starej továrni na párty. Štvrť Colonia Obrera.
Príď okamžite!
Crisis, pomôž mi. Poď, poď.
Potrebujem tvoju pomoc.
Nesmie zaspať. Hovor s ňou, nesmie zaspať.
- Dajte mi šiltovky. - Hej, som tu.
Estopas, poď sem.
Potrebujem dve šiltovky, aby som ju obviazal, a mikinu, dobre? Bež.
Daj mi šatku.
Si silná. Si veľmi silná.
Crisis, pomôž mi.
Silnejšie.
Cuervo, poď sem. Sadni si. Chytíš ju za plece.
A druhú ruku daj sem, dobre?
Na znamenie. Na tri ju otočíme.
Musíme ju otočiť.
- Jeden… - Dva… tri.
Viem. Bolí to.
Si veľmi silná.
- Daj ten mobil do riti! - Debil!
Chyť mi ruku.
Do riti. Krváca jej ucho.
- Do riti. Daj mi šiltovku. - Nezaspi, zlato.
Hovor s ňou, nech nezaspí.
Zlato, zlato, som tu.
Nezaspi. Ostaň so mnou. Drž ma za ruku.
Drž mi ruku.
Musíš mi zasvietiť baterku. Svieť mi sem, dobre?
Ostaň pri mne, dobre? Ostaň pri mne.
Poďme. Raz… dva… tri.
Nezaspi, dievča!
Musíme ju zakryť!
Niečím! Čímkoľvek!
To stačí.
Do riti, ostaň so mnou.
Doktorka? Doktorka, neviem, čo som urobil, asi som ju zle otočil.
- Má modriny pod očami. - Marcus!
Nech nezaspí!
Má modriny pod očami, krv, prasknutú lebku.
Buď s nami, hej? Ostaň.
Cris, Cris, Cris, Marigaby je tu. Choď po ňu, dobre?
- Uhnite, prosím! Je tu sanitka! - Uhnite!
Tu sme!
Rýchlo!
Zomiera!
Uhnite sa! Uhnite!
- Čo je? - Pozri na to ucho.
- Asi má zlomenú lebku. - Marcus, bude to dobré.
- Okej. - Dobre.
- Bože. - Pokoj.
Si v poriadku, synak?
Pustite ma.
- Tak. - Opatrne.
- Pozor. - Jeden… dva… tri.
- Mám to. Tadiaľto. - Ideme!
Nie tou rukou.
Do riti. Nekritizuj, Marigaby. Asi som to pokašľal.
Ako dlho je v bezvedomí?
- Aspoň 15 minút. - Dobre.
Pripravme ju na intubáciu.
Ako to ide?
Ventiluje lepšie, ale je na tom zle.
Išlo ti to skvelo, Crisis. Naozaj.
- Mohla som urobiť viac… - Nie, pozri.
Už sa o ňu starajú. Čoskoro tam budeme. Bude v poriadku.
Sľubujem.
No tak, dievča. Sme takmer tam. Sme takmer tam.
Šliapni na to, oci.
Ešte jednu. Daj ešte jednu.
Dobre. Šetrím, vieš? Vezmem ťa do Acapulca.
- Možno do Ixtapy, ale skúsim Acapulco. - Chango. Ahoj.
Cris som poslala taxíkom domov.
Pozri.
- Neblafuj. Odlož to. - Dobre…
Niekto ťa sleduje, čo?
Ideš, či ostávaš?
Ide sem.
- Poďme. - Dobre.
Uvidíme sa, Rosita. A nezabudni:
pláž, ty a ja, Copacabana,
Cancún, čo len chceš.
- Nemiešaj sa do toho. - To ty s ním spávaš.
Zdravím, vy ste tí, čo zachránili to dievča, čo skočilo?
Prečo?
Zachránili ste ju?
- My obaja. - Poďme, prosím.
- Ste hrdina. - Marcus.
Počkaj, chce počuť príbeh.
- Sme hrdinovia. - Budem vnútri.
Marigaby.
Vieš, že ma môžu vyhodiť zo školy.
- Počkaj, nenechávaj ma samého. - Prestaň.
- Presvedčíme ju. - Dobre.
Ako sa voláte?
Marcus Tamayo, k vašim službám.
- Kde ste boli? - Kedy?
- Keď sa to stalo? - Pozrite, čo sa stalo.
- Čo ste robili? Čo robíte? - Zachraňujem životy.
- Prečo ste tam boli? - Bol som tam,
lebo robím aj hudbu.
Ale musím nejako zarábať.
Kiežby som to mohol robiť zadarmo, ale musím jesť.
Zachraňujeme životy. Ľudia majú problém a potrebujú nás.
Marcus!
Jej to ide lepšie ako mne.
Hej…
Čo sa stalo? Si krajšia ako včera.
Dom je nejaký tichý, nie?
Vďakabohu.
Poď sem…
Viem, že si to mal ťažké.
Ďakujem, čo si urobil pre moje deti.
Vždy sú tu vítané.
Aj tvoje najstaršie dieťa… Ramón.
Daj si to dole.
Prídeme neskoro.
- Kto dá kázeň? - To je jedno.
Ale čo.
Dovolíš, aby mal kázeň ktokoľvek?
Prezlečiem sa a ideme.
Robíš neporiadok, Julito.
Lebo ma nútiš maľovať.
Sústreď sa.
Pozrime sa.
Skvelé, robíte dobrú robotu.
Hlavne na podlahe.
Topka.
- Tak vymaľuj ty. - Nie…
Rockové hviezdy nemaľujú.
Už si hviezda?
Budeme, keď vyhráme súťaž.
Pozri.
Videli ste toto? Tie lajky.
- Uč sa. - Buď ticho.
Ramón, ďakujem, že som tu mohla prespať.
To nič. Vždy si vítaná.
- Ďakujem veľmi pekne. - Nemáš za čo.
Dobre, rocková hviezdička.
- Kam ideš? - Na súťaž.
Mame si to povedal?
- Asi som zabudol. - Povedz jej to.
Len nech nevezme svojho kňaza.
- Jasné. - Musím sa pobaliť.
- Musíme ísť po ne. - Poďme.
- Nabudúce maľuješ. - Dovidenia. Ďakujem.
- To nič. - Veľa šťastia.
Keď ma Boh osvietil svetlom…
bol som sám,
otrhaný,
po tom, čo som sa celé dni túlal po púšti.
Po tom, čo som čelil sám sebe.
Po tom, čo som čelil minulosti a nechal ju za sebou.
Lebo dovoliť minulosti, aby sa u vás udomácnila,
to z vás robí väzňa minulosti a starého života.
A zmenu, ktorú Boh ponúka,
musíme brať ako našu minulosť, našu prítomnosť a budúcnosť.
- Aleluja, bratia. Chvála Pánu Bohu. - Chvála.
Tu bývajú vaši?
Nie, len mama. Otec žije v Španielsku.
- Ale sú spolu? - Nie, nie sú.
Sú rozídení.
Predtým sme žili spolu v Španielsku.
Keď sa rozišli, mama sa sem chcela vrátiť.
Ponúkli jej miesto na fakulte a…
nebolo o čom.
Zavolala ma so sebou, ale nechcel som opustiť svoj život.
- Vieš? - Ale… nechýbala ti?
Prečo som sem asi prišiel?
Idem si po knihy, hneď som späť, dobre?
Hej…
Nechceš ísť na koncert môjho brata a jeho priateľky?
- Marcus spieva? - Super rapuje.
- Naozaj? - S priateľkou.
- Je to rapový battle. - To si nenechám ujsť.
- Hneď som späť. - Dobre.
MARIGABY: AKO TI JE?
NAYELLY: STÁLE MA BOLÍ HLAVA.
MARIGABY: ODPOČIŇ SI.
- Zlato? - Ahoj.
Rada ťa vidím.
To je Marigaby?
- Áno. - Prečo si ju tam nechal?
- Už ideme. Ponáhľame sa. - Nie! Najedzme sa spolu.
- Obaja. - Nie, to nie.
- Ako môžeš… - Naozaj sa ponáhľame.
- Nemusíš… - Môj syn sa nevie správať.
- Myslí si, že ho strápňujem. - Nie.
Povedal som jej, že hráš na gitaru.
Máme malé rodinné stretnutie.
Tu nie som dekanka.
Som hostiteľka. Poď.
- Nemusíme ísť, dobre? - Poďme.
- Isto? - Jasné.
- Poďme. - Dobre, poďme.
Rodičom je jedno, že som neprišla domov.
Ani mi nenapísali. Akoby som neexistovala.
Rodičia sú nahovno.
Ale my nie.
A je to tu.
Do riti, super.
Pozri.
Do riti, som meme.
„Raper zachránil život.“
„Justice Bieber.“
Vyzerám ako beloch, či čo?
- To je hlúpe. - Ticho. Je to super.
Je to smiešne.
- Prečo? Je to super. - Prečo?
Lebo by mali písať o tom hajzlovi, čo ju takmer zabil!
- To by malo byť virálne. - No tak.
Postarali sme sa o ňu. Prežije to.
- To neviem. - O čo ide?
Ľudia si konečne vážia našu prácu.
Videla si, aké to je ťažké. Do riti.
To je v pohode…
Ale ja som mohla urobiť niečo, aby neskočila.
- Mala som povedať niečo iné… - Crisis. Crisis…
Bola si super.
Toho chlapa sme zastavili a ona bude v poriadku.
Čo sa deje?
Aspoň máme prvú historku pre malého.
Jeho otec superhrdina zachránil dievča.
- Nie, zlato. Myslím to vážne. - Aj ja.
Počuj…
Potrebujeme prachy, však?
Toto musíme vyhrať.
Čo keby sme sa prihlásili osobitne?
Nie spolu.
- Robíš si srandu? - Je to matematika, tá platí všade.
Čo povieš?
- Určite? - Je to výhodnejšie.
Dobre. Súhlasím.
Počuj, Estopas, tvoj kamoš je hrdina.
Rešpekt.
400?
Hovor.
- Za krátku chvíľu 25-tisíc dolárov. - Páni.
Za dve hodiny chirurgie.
Ale na pacienta vôbec nemyslíš.
- Len na účet, ktorý zaplatí. - Zase začínaš.
- Idem si po pivo, dáš si? - Nie, ďakujem.
Viete, María Gabriela je výnimočná študentka.
Na medicínu má skutočný talent.
Lenže sa chce špecializovať na urgentnú medicínu
- a ja sa ju snažím odhovoriť. - Urgentnú medicínu?
Ty máš ale zlú pamäť, sestrička.
- Prečo? - Nepamätáš na svoje rebelské roky?
- Rebelské… - Samozrejme.
Vieš, tuto doktorka…
- bola chvíľu záchranárka. - Naozaj?
Aj ja som záchranárka. Teda, bola som.
Áno, videl som, ako pracujú s bratom. Šialené.
- Po zemetrasení. - Naozaj?
Bez urážky,
ale záchranári budú vždy len záchranári.
- Hej. - Podľa mňa to je skvelé.
Strýko Ignacio, vedel si…
- Koľko? Menej ako sto? - Áno.
V celom meste je menej ako sto sanitiek?
To je menej ako sto sanitiek pre viac ako desať miliónov ľudí.
To je dosť nefér, nie?
Plus ilegálne sanitky.
Videli ste, ako si ich teraz vylepšujú?
Videl som jednu, ktorá mala nakreslené blesky a tigra
a tiež plamene.
A okrem toho bola zdola podsvietená.
Vyzerala, že sa vznáša.
Pomyslel som si:
Ak by som v bezvedomí ležal na zemi,
a zobudil by som sa v takej sanitke,
bál by som sa, že ma uniesli mimozemšťania.
Alebo že som už mŕtvy.
- Čo je? - Ďakujem za pozvanie, doktorka Gomézová.
Ale nepáči sa mi, ako si tu všetci utierate zadok
s Hippokratovou prísahou.
Ale inkasovať tučný šek je dôležitejšie, čo?
Je ľahké žartovať vo veľkom dome.
Keď sú vonku ľudia, ktorí drú, aby všetko fungovalo.
Kým vy, vy a vy pohodlne sedíte na zadku.
S dovolením.
Ako sa máte?
Skvelé.
- To je on? - To je Justice?
- Ahoj! Ty si Justice Bieber? - Áno.
- Odfotíme sa spolu? - Jasné.
Ešte jednu, rýchlo.
Skvelé, super.
- Ďakujeme. - Ďakujem.
Dík!
Videla si to? Som slávny.
Hovoril som. Idem hore.
Ignacio sa taký narodil a nezmení sa.
- Nemusíš… - Počkať.
Tvoja mama ma vyhodí.
Nie. Prinajhoršom ťa nechá opakovať predmet
- a skomplikuje ti život. - Ešte viac?
Počkaj, to je Nayelly.
Haló?
Čo sa stalo?
Kde ste?
Zavolajte záchranku. Už idem.
Čo sa deje?
Nayelly má komplikácie. Je v Tlatelolcu.
Vitajte na poslednom battli!
Dnes sú tu len najlepší z najlepších.
Pripravení na finále?
Dnes čakáme, že bude striekať krv!
- Chcete prvého finalistu? - Áno!
Privítajte, Cris! Hrot!
Ruky hore! Ideme!
Super!
A náš druhý finalista
proti Cris.
Privítajte…
Marcusa „Justice“ Tamaya!
Marcus! Marcus! Marcus! Marcus!
To je môj brat! Daj do toho všetko!
- Sám Justice Bieber… - Áno?
Čo urobíš s výhrou, ak vyhráš?
Kúpim si nové handry a ukážem sa v našej štvrti.
Dobre, dobre, vezmem aj von svoje zlato.
A je dnes tu?
Je priamo tu.
Ľúbim ťa.
Toto je zaujímavé. A komplikované.
Fakt!
Cris, ak vyhráš, čo urobíš?
Uvidím…
Navždy odtiaľto odídem.
Počuli ste to? Au!
To nehovor.
Toto by sa malo vyriešiť v battli.
DJ, dáš nám beat?
- Toto nebude pekné. - Hej, hej.
Dnes chceme vidieť krv!
Ruky hore! Chcem vidieť všetky ruky hore!
Marcus! Marcus! Marcus! Marcus!
Ideme na to o tri… dva… jeden! Teraz!
Žena, ako vidíš Som zaneprázdnený
Môžeš byť rada, že si tu Za chvíľu budem bohatý
Davu sa páči moja šou Tak aby si vedela
Nie je to ich chyba Lebo tvoj chalan je mega
Dnes sa cítiš ako kráľ Ale nie si ani poddaný
Tvoja sláva je meme A si aj dosť otravný
Že vraj mám šťastie Ale keď míňam, je problém
A jeho fanúšikovia nevedia Že jeho texty sú moje!
Takže pre mňa píšeš? Nebodaj žiarliš?
Preto ti nemožno veriť Lebo si plná lží
Som slávny, som hrdina Nevidela si?
Kým sedíš a nerobíš nič Ja zachraňujem životy
Hráš sa na hrdinu A dúfaš, že prerazíš
Ale všetko robí tvoja sestra Kým ti len sanitku riadiš
Potrebuješ plienku Lebo na všetko serieš
Že vraj nič nerobím Ale už som vyhrala
Hádajú sa. Hovoria si škaredé veci.
Takže plienky? Tak to je jasné
Hovoríš o rodine Ale nechceš sa viazať!
Ale treba to chápať Je z iného sveta
Rodičom chýba Ale ani jeden jej nezdvíha
Ak nevolajú Tak im nechýbam
Tebe do toho nič
Ak by si tomu rozumel Tiež by si to inak chcel
Všetci sú raperi Len preto, že majú ústa
Sľúbili mi kráľa Ale mám iba šaša
Naozaj sa vám páčia Také hlúpe slová?
Len sa sťažuje Žiadna vec nie je dobrá
Tvrdíš, že všetko vieš Ale moc sa mi to nezdá
Tak nebuď prekvapená Keď ťa vymení iná
Vymeníš ma za inú? Veď ma ani nemáš
Chcem pri sebe muža Nie uplakaného lúzra
Zajtra odídem Ani ma nehľadaj, načo
Teba už opustili Vieš kto a prečo!
Je koniec!
Chcete vedieť, kto vyhral?
Cris! Cris! Cris! Cris…
Marcus! Marcus! Marcus…
Máme výsledok?
Máme víťaza!
A víťazom sa stáva…
Cris!
Cris! Cris! Cris! Cris…
Bolela ju hlava a odpadla.
Práve zatvorila oči. Mala ich otvorené.
Nayelly! Nayelly.
- Zlato, zlato! - Nayelly! Nezomieraj!
- Nayelly! Počúvaj ma! - Sme tu, sme tu!
Doktor už ide, dobre?
- Zlato, otvor oči! - Nayelly! Do pekla!
- Urob niečo! - Kde je tá sanitka?
Len teraz ich mala otvorené. Otvor ich!
Prosím. Prosím.
Prišla sanitka!
Už idú. Doktor je už tu. Pomôžu ti.
Sem. Poďte.
- Budeme v poriadku. - Nerob mi to, prosím.
Pacientka, žena, 27 rokov, strata vedomia.
Niekedy slová nestačia.
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová