Ne hecam se. Naslednji strel gre v vaju.
Počasi.
-Prišla sva jo rešit. -Močno krvavi.
Tu ji ne moreva pomagati. Z nama mora.
-Resno. -Če umre, bosta obžalovala do smrti.
Dovolita, da jo odpeljeva.
-Prosim. -Ramón.
Ramón.
-Oče, ne hodi bliže. -Saj nočeta gniti v zaporu, ne?
Ne vesta, kako je tam.
-Ne pridigaj mi, klinčevi debeluh. -Zunaj je veliko ljudi.
-Utihni! -Notri sta moja sestra in oče.
-Hočem vedeti, kaj se dogaja! -Na položaje.
Srce ji bo zastalo. Ukrepati moramo!
Vidiš?
-Prosim. -Ona nima nič pri tem.
-Utihni, to je očetova draguljarna. -Kaj delaš?
-Kaj ti delaš? Bedak! -Pomagaj mi pri ranjenki.
Samo pomagal mi bo.
Pridi.
-To primi. Močno, prav? -Tako?
Ja.
Ne, ne.
Tvoj oče je zunaj.
Res?
Pomeniš mu največ na svetu.
Jebi se. Ne poznaš mojega fotra. Kurbin sin je.
Ne govori traparij.
Kaj delaš!
-Pusti jo! -Ne, Ramón!
Streljajo!
Spusti orožje! Spusti ga!
-Marigaby? Si cela? -Sem, pojdi k očetu.
-Kje je? -Tam.
Ramón? Si dobro?
Kaj je bilo?
-V redu je, pomagaj sestri. -Prav.
Krogla je šla ven. Vse bo v redu.
Dihaj.
-Zločinec. -Kam pa vidva?
-Blondinka je najina. -Prvi smo bili tu, z nami gre.
-Pusti jih. Nismo mrhovinarji. -Ramón, ti to resno?
Odlično. Je vse čisto?
-Ja. -Bravo, klinci. Pezdeti.
-Si dobro? -Ja.
-Potegnimo. -Prav.
-Kavlji bojo kmalu odpadli. Sem ti rekla. -Ne diha.
Tlak je 90/30. Slabo je z njo.
-Trendelenburgov položaj. -Tega se več ne dela.
Trendelenburgov položaj, sem rekel.
Pritisni na plin.
Prav, zdravnica. Hitim, kolikor morem.
O jebenti, jebenti. Preživela je.
-Policistka? -Ja!
-Jebenti! -Čestitam.
PO DOKUMENTARCU FAMILIA DE MEDIANOCHE
Ne me basat! Tebi vzklikajo?
Ja, projekcijo so posvetili meni.
Najboljše pri tem je, da sem spoznala, da nisem sama.
Vidim.
Veš, kaj? Srečnica si.
-Imaš punco, ki te ima zelo rada. -To je res.
Tvoji soigralci se mi zdijo prijetni.
Med potresom pa si dobila novo prijateljico.
Hvala.
-Za kaj? -Za vse.
Moja igralka.
Pa ti?
Kaj jaz?
Ne vem. Povej mi kaj.
Nič iz medicine. Zamoti me.
Prav. Kaj naj ti rečem?
Kako ljubezensko življenje?
Neki zdravnik je, v Centralni bolnišnici dela.
Pa ne Bernie.
Spoznala sem ga, ker smo veliko poškodovancev peljali tja.
Skrivaj sva se začela dobivati. Zataknila sva v rutini skrivanja.
Najina zveza ne napreduje.
Ampak kaj bi rada od njega?
Kaj bi rada? Ojoj, tega se nisem nikoli vprašala.
Ker nimam časa in ker je srhljivo premišljevati o tem, kaj bi rad.
Ti ga je pokazala? Lep, a?
Rada bi videla film. Krasen je.
-Hvala. -Lahko pustiš zagrnjene?
-Spet boli? -Ne.
Ne bodi pogumna, ljubica.
Zadnje čase jo boli glava zaradi svetlobe, hrupa in drugega.
To bi morala povedati zdravnici, pa je trmasta.
Daj no, gotovo ni nič. Veliko zdravil jemljem. Aspirin bom vzela.
Kaj misliš? Bi morala nazaj v bolnišnico?
-Tega niti ne omenjaj. -Hiša se je zrušila nate.
Veš, kaj je najboljše zdravilo?
-To. -Ljubezen.
-Tvoje najboljše zdravilo sem. -Osladno!
PREGLED STAVBE
Kako visoko?
Dober dan.
-Se lahko dobiva v pisarni? -Ja.
Takoj pridem. Telefon sem pozabil v avtu.
Marigaby.
-Se lahko pogovoriva, prosim? -Da mi boš pomolil pod nos kakšno uslugo?
Ja, kreten sem bil. Ampak ne bodi taka kot jaz. Pametnejša si od mene.
Ves čas te kličem. Pogovoriva se.
Prepričana sem, da imata nekaj.
-Čeden je. -Zelo.
-Vsaj veva, da ima dober okus za moške. -Izbran okus.
Govori z njima. Mogoče se boš dogovoril za zmenek.
Resno.
Bi rada, da je uradno?
To lahko narediva.
Naj počneta, kar hočeta. Saj ne hodiva.
Daj no, všeč ti je. Bori se zanjo.
Kaj, če se prepirata? Saj veš.
Predavanje imam. Potem bova govorila.
Prav. Potem bova govorila.
Kaj, hudiča?
Nisem vedel, da Julito ne vidi dobro. Nikoli ni omenil.
Ušiv foter sem.
Tepec si.
Zdaj potrebuje naju, brata in sestro.
Ampak…
-Razumem, jezen si name. -Zdaj se posvetiva Julitu.
-Medtem ko delamo, bo pri tebi. -Ja.
-In bova v stiku, ne? -Ja.
Poleg tega bom prijaznejši do…
Ti je res všeč, ker je suh?
Daj no, Ramón! Spet to?
Resno, nehaj že.
Spremenil sem se. Veš, kako to vem?
Zadnjič mi je najstnik rekel debeluh.
Res?
Grozno sem se počutil. Še huje pa je bilo, ko sem se pogledal v zrcalo.
In videl, da je res. Res sem debeluh.
Si bil pa vedno simpatičen.
Kaj?
Kam greva? Nazaj v restavracijo moram.
-Vem, jaz pa moram obnoviti stanovanje. -In?
Veš…
Na tisti klopi sva se poljubljala. Se spomniš?
Ne.
-Najina pesem je. -Ne, ne.
Vedela sem, da bo tako, takoj ko si me povabil sem.
Rekel si, da je nevtralno območje. Pa ni.
-Zaplešiva. -Ne. Ne, Ramón. Res.
Resno. To ni v redu.
Saj ni nič takega.
-Seveda ni. -Oprosti.
Serenado si mi zapel samo, ko si me zasnubil.
Glej, kaj vse se je moralo zgoditi, da si to ponovil?
-Oprosti. -Ramón.
-Oprosti. -Resno.
Kaj naredi dom?
Jasno, da ne kraj, kjer živimo, ne stvari, ki jih obesimo na steno.
Mogoče to, s čimer napolnimo življenje.
Ne vem. Osladna sem.
Mislim, da se zaljubljam vanj.
Močno kavo sem prinesel.
-Igraš kitaro? -Ne. Mamina je.
-Ne… -Prisežem.
-Dr. Gómez igra kitaro? -Ja, prisežem.
Lepo!
Pela mi je pesmi Cecilie Toussaint, ko sem bil otrok.
-Saj jo poznaš, ne? -Ne.
-To je mehiška Patti Smith. -Kaj? Smith?
Torej ne poznaš niti Patti Smith?
-Ne. -Presneto. To je Cecilia Toussaint.
-Predstavil ti jo bom. -Zapoj mi.
Razglašena je. Takole gre.
Cesta… Trenutek.
Že dolgo nisem vozil po tej cesti.
-Zdaj ne moreš nehati. -Kitara je razglašena.
V redu je.
-Pica! -Takoj pridem.
Tu bom.
Trenutek.
-To je moj delež! -Koliko je?
-Ananas hočem! -Si prinesel omako?
Precej zapečena je.
In, hvala bogu, gre restavraciji čedalje bolje.
Nič čudnega, hrana je odlična.
Mimogrede…
Izvoli.
Ni veliko, nekaj pa je.
Pa ni zaradi občutka krivde.
Dajem ti ga, ker hočem in ker lahko.
Ker zdaj imam in lahko dajem.
Mami…
Si odšla
zaradi sestrične mojega botra?
Res misliš, da sem šla, ker je oče flirtal?
Bolelo me je, ko se je to zgodilo,
ampak imela sem svoje razloge.
-Zelo osebne. -Kakšne?
Ves čas sem bila živčna, za vse me je skrbelo.
Za vas in…
Izgubljala sem sebe.
Mami, mami! Marcus si je vzel prost dan zaradi zabave.
Grem lahko z njima? Pomagat?
-Ne. -Daj no!
Marigaby. Danes bova sama.
Naš blok so pregledali, lahko se vrnemo. Vsi.
Daj no, mami. Jutri je sobota. Tudi Marcus ne more delati.
Vadi za jutrišnji dogodek.
Ni prosil za dovoljenje. Samo obvestil me je.
-Tako je zdaj. -Kakšen dogodek je to?
Marcus in Cris bosta tekmovala v hiphopu.
-Krasno. -Ti ni povedal?
Ne.
Sendviči, ljubica. Izvoli.
-Hvala, mami. -Adijo!
Gremo, mali.
Dajmo.
-Najbrž je pozabil. -Ja, najbrž.
Vsi gremo domov.
-Grem lahko v rešilca? -Ne!
Bravo, punca. Še tako naprej.
Didžej, spusti muziko!
Dajmo, zabava!
In gre tako, ej.
Kako naj sedim, če imam še vedno pivo?
Zaprl ti bom usta, če mi boš rekla dragi.
Plenilec se počuti kakor plen.
Moramo stran in ne vemo, kdaj bomo nazaj.
Da je ne boš pojedel. Se tako pozdravi prijatelja?
-Oprosti, kako si? -Kaj dogaja?
-Živjo. -Bosta nastopila?
Itak, stari.
Ej. Sam?
Samo to, prisežem. Ampak kdo je jutri moje skrivno orožje?
-Obljubim. -Pojdi že.
Glas, folk, ker se poslavljam. Upam, da ste uživali!
Zaploskajmo "El Cuervu".
Ja, dajmo! Super.
V usta, jebenti.
Vse bosta zajebala.
Povej, ali sta seksala. Razumel bom.
-Tam se kregata. -Si ali nisi, prasica?
-Nehaj. -Sta seksala?
-Kreten, pomiri se! -Pusti jo.
-Daj mi mir! -Kurba, prasica.
-Dovolj, nehaj! -Prasica!
-Pusti! -Pustim naj te?
-Odloži to. -Kurba si.
Hočeš, da se ubijem, prasica?
-Strašiš me, nehaj. -Strašim? Ti bom že pokazal.
Nobeden te ne mara, cipa.
-Pomiri se. -Spizdi.
-Bi jih tudi ti rad fasal? -Odloži to.
Odložim naj?
-V redu je, z mano ostani. -Juan!
-Ženska je. -Klinc, pa ženska.
-Marcus! -Miruj!
Kreten si.
Ej.
-Ne približuj se, prosim. -Pomiri se.
Vse je v redu.
Potrebuješ kaj? Koga pokličem?
Govori z mano.
Nekomu zaupaš, pa te samo zajebe.
Rekel je, da bo lepo delal z mano.
Zakaj se mora vse tako klinčevo končati?
-Zakaj si s takim kretenom? -Pomagal naj bi mi zbežati od doma.
-Ne približuj se. -Prav.
V redu je.
Tudi jaz hočem stran.
Rečejo, da me imajo radi, pa grdo delajo z mano.
Ker so svinje.
Vse bo v redu, prav?
Pomiri se, pojdiva stran. Pomagala ti bom.
-Cristina. -Samo trenutek.
-Si dobro? -Ja.
-Reci mu, naj gre. -V redu je. Počakaj minutko.
Drugje se bova pogovorili. Pridi, vse bo v redu.
Pojdiva drugam.
-Si v redu? -Ja, pojdimo.
Punca, ne skoči!
Ne!
Ne, jebenti, jebenti!
Umaknite se!
-Umaknite se! -Pazi malo.
Jebi se. Umaknite se!
Umaknite se, reševalec sem! Prosim, stran.
Umakni se. Nazaj, jebenti.
Nazaj, sem rekel! Estopas, odstrani jih!
Nazaj, ljudje!
Sem Marcus, reševalec. Pomagal ti bom.
Zdravnica? Na zabavi je neka punca skočila.
Takoj pridi. Šifra 0-84, zdravnica!
Pri stari tovarni, na zabavi. Colonia Obrera. Pridi, hitro.
Crisis, pomagaj mi. Pridi.
Pomagati mi moraš. Ne sme zaspati. Govori z njo.
-Rabim dve kapi. Estopas, pridi. -Tu sem.
Prinesi mi dve kapi in kapucar, da jo pokrijem. Daj mi ruto.
-Močna si, zelo močna. -Crisis, pomagaj mi.
Močneje, močneje.
Cuervo, pridi sem. Primi jo za ramena.
Drugo roko pa daj sem.
Na tri jo bova obrnila.
-Obrniti jo moramo. Ena… -Dve, tri.
Vem, da boli.
Zelo močna si.
-Umakni telefon. -Preklet kreten!
Primi me za roko.
Klinc, iz ušesa krvavi.
-Daj mi kapo. -Ne smeš zaspati.
-Govori z njo, ne sme zaspati. -Tu sem, ljubica.
Ne zaspi. Primi me za roko.
Posveti mi. Tukaj.
Ostani z mano, ne zaspi.
Dajmo, ena, dve, tri.
Ne zaspi.
Pokriti jo moramo. Dajte mi kaj, da jo pokrijem!
Krasno.
Jebenti, ne zaspi mi.
Zdravnica? Najbrž je nisem prav obrnil.
-Rakunje oči ima. -Marcus!
Ne sme zaspati! Počeno lobanjo ima.
Ne zapusti nas.
Cris, Marigaby je tu. Pojdi ponjo.
-Umaknite se, rešilec prihaja! -Umaknite se.
Tukaj!
Hitro! Umira!
Umaknite se!
-Kaj je? -Uho poglej.
-Počeno lobanjo ima. -Marcus, vse bo v redu.
-Prav. Mater. -Pomiri se.
-Si v redu, sin? -Spustite me mimo.
-Tako. -Previdno.
-Ena, dve, tri.
-Pa smo. -Gremo!
-Ne uporabljaj te roke. -Ne serji. Ne vem, ali sem zajebal.
-Kako dolgo je nezavestna? -Najmanj 15 minut.
Pripravi za intubacijo.
-Kako je? -Bolje diha, ampak je v slabem stanju.
Ej, odlična si bila, Crisis.
-Več bi lahko naredila. -Ne…
Poskrbeli smo zanjo. V bolnišnico gremo. Vse bo v redu z njo. Obljubim.
Še malo, punca, kmalu bomo tam.
Hitreje, oči.
Še enega. Navrzi še enega.
Varčujem, veš? V Acapulco te bom peljal.
-Mogoče v Ixtapo. -Živjo.
-Cris sem poslala domov s taksijem. -Glej.
-Ne blefiraj. Umakni to. -Prav.
Zalezovalca imaš.
Greš ali ne? Sem gre.
-Greva. -Prav.
Se vidiva, Rosita. Ne pozabi: plaža, midva, Copacabana.
Cancún. Kar boš hotela.
-Grdo govoriš o njem. -Saj ti seksaš z njim.
Sta vidva rešila punco, ki je skočila?
-Zakaj? -Si jo ti rešil?
-Skupaj sva jo rešila. -Greva, prosim.
-Junak si. -Počakaj, intervju hočejo.
-Junaka sva. -V avto grem.
-Marigaby. -Lahko me izključijo s fakultete.
-Ne puščaj me samega. -Nehaj.
Prepričali jo bomo. Kako ti je ime?
Marcus Tamayo, na uslugo.
-Kje si bil? -Kdaj?
-V trenutku nesreče. -Glej, kaj se je zgodilo.
-Kaj si počel? -Rešujem življenja.
-Zakaj si bil tam? -Ker se ukvarjam z glasbo.
Moram pa tudi služiti. To bi rad počel zastonj, ampak moram jesti.
Ljudje zaidejo v težave in nas potrebujejo.
-Marcus! -Boljša je od mene.
Kaj se je zgodilo? Lepša si kot včeraj.
-Stanovanje je zelo tiho. -Hvala bogu.
Pridi sem.
Vem, da je bilo naporno zate.
-Hvala za vse, kar si naredil za otroke. -Tu so vedno dobrodošli.
Tudi najstarejši, Ramón.
Sleciva to.
Pozna bova.
-Kdo pa bo pridigal? -Vseeno mi je.
Pa ja! Boš pustil, da pridiga kar nekdo?
Oblečem se, pa greva.
Vse ti teče, Julito.
-Ti si kriv, ker me siliš pleskati. -Zberi se.
Glej to.
Odlična sta. Tla so krasna.
Krasna.
-Pa ti pleskaj. -Ne. Rokerski zvezdniki ne pleskamo.
Zdaj si zvezdnik?
Zvezdnika bova, ko zmagava na tekmovanju. Glej.
-Si videl? Koliko všečkov! -Utihni.
-Hvala, da si mi dovolil prespati tu. -Malenkost, tu si vedno dobrodošla.
-Hvala. -Prosim.
-Ej, zvezdnik. Kam greš? -Na tekmovanje.
Si povedal mami?
-Pozabil sem. -Povej ji.
Prosi jo, da ne pride z duhovnikom.
-Seveda. -Po svoje stvari grem.
Greva.
-Drugič boš ti pleskal. -Hvala.
-Ni za kaj. -Srečno.
Ko je posvetil name, sem bil sam.
Zanemarjen.
Saj sem več dni blodil po puščavi.
Potem sem se izprašal.
Pogledal sem preteklosti v oči in jo pustil za sabo.
Kajti če dovolimo, da se preteklost obnaša kot vladarka,
postanemo ujeti vanjo in v stare navade.
Obnova, ki jo daje Bog, je pristna.
Vzeti jo moramo kot svojo preteklost, sedanjost in prihodnost.
-Aleluja. Hvaljen bodi Bog! -Hvaljen bodi.
-Tu živijo tvoji starši? -Samo mama. Oče živi v Španiji.
-Sta še vedno skupaj? -Ne.
Razšla sta se. V Španiji smo živeli skupaj.
Mama se je po ločitvi hotela vrniti sem.
Ponudili so ji mesto dekanke na medicini. Odločitev ni bila težka.
Zaradi svojih prijateljev nisem hotel z njo.
-Veš? -Je nisi pogrešal?
Zakaj misliš, da sem prišel sem? Po knjige grem in se vrnem.
Ej. Bi šel na koncert, kjer nastopata brat in njegova punca?
-Marcus poje? -Odličen raper je. Njegova punca tudi.
-Tekmovanje v rapu je. -Tega nočem zamuditi.
-Takoj pridem. -Prav.
MARIGABY: KAKO SI?
NALLELY: GLAVA ME ŠE BOLI.
MARIGABY: POČIVAJ. POKLICALA TE BOM.
-Srček? -Živjo.
Lepo, da si tu.
Je to Marigaby? Zakaj si jo pustil v avtu?
-Mudi se nama. -Jejta z nami.
Ne, res ne moreva.
-Kako lahko… -Mudi se nama.
Moj sin ne pozna manir.
-Sramuje se me. -Kje pa! Povedal sem ji, da igraš kitaro.
Manjše družinsko srečanje je.
Tu nisem dekanka, ampak gostiteljica. Pridi.
-Ni nama treba iti, veš. -Pa dajva.
-Res? -Ja.
-Greva. -Pa pojdiva.
Staršem je vseeno, da se sinoči nisem vrnila. Nobenega sporočila. Kot da me ni.
Vsi starši so grozni. Razen naju.
Spet.
Jebenti, to je super. Poglej.
Jebenti, mem je.
"Raper rešuje življenja. Justic Bieber."
Kot kak gringo sem.
-Traparija. -Super je.
Smešno je.
-Zakaj? -Kako zakaj?
Ker bi morali pisati o kretenu, ki je skoraj ubil punco.
-To bi moralo biti po spletu. -Daj no.
Poskrbeli smo zanjo. Preživela bo.
-Kaj pa vem. -Kaj je narobe?
Končno priznavajo naše delo. Saj si videla, da je težko.
To je v redu.
Bolj bi se lahko potrudila, da ne bi skočila.
-Morala bi reči kaj drugega… -Crisis. Odlična si bila.
Kretena sva mahnila, z njo pa bo vse v redu.
Vse je v redu. Zdaj imava fino zgodbo za otroka.
Starša superjunaka rešila dekle v veliki nevarnosti.
-Nehaj, resno mislim. -Jaz tudi.
Ej.
Potrebujeva denar, ne? Zmagati morava.
Bi nastopila ločeno?
Ne skupaj.
-Zafrkavaš me, ne? -Matematika je enaka tu in v Medellínu.
Kaj praviš?
-Si prepričan? -Tako bo bolje.
Prav. Velja.
Estopas, moj junak si. Kapo dol.
Štiristo tisoč? Povej.
Petsto tisoč pesov.
Dve uri kirurgije.
Gre za to, da ne mislite na bolnika.
-Ampak na mastno plačilo. -Ne, prosim.
-Po pivo grem. Boš? -Ne bi, hvala.
María Gabriela je odlična študentka.
Zelo nadarjena je za medicino. Pa hoče specializirati urgentno medicino.
-Rada bi jo prepričala, da ne. -A tako?
Slab spomin imaš, sestrica.
-Zakaj? -Si pozabila na uporniška leta?
-Ja, uporniška leta. -Seveda.
-Naša zdravnica je bila reševalka. -Res?
Tudi jaz sem reševalka. Sem bila.
Njo in brata sem videl med delom.
-Po potresu. -Res?
Brez zamere, ampak reševalci bojo vedno samo reševalci.
-Ej. -Meni se zdi fantastično.
-Stric Ignacio, veš da je… Manj kot sto? -Ja.
Manj kot sto rešilcev za vse mesto? Za več kot deset milijonov ljudi.
To ni pošteno.
Saj so nezakoniti rešilci.
Ste videli, kako jih okrasijo?
Eden je imel strele, tigra in plamene.
Pod tem pa je imel luči.
Kot bi lebdel.
Pomislil sem, če bi nezavesten ležal v ulici
in se nenadoma zbudil ob tej stvari,
bi mislil, da me ugrabljajo. "Sem že mrtev?"
-Kaj je narobe? -Hvala za vabilo, dr. Gómez.
Nerada gledam, kako se poserjete na Hipokratovo prisego.
Gotovo je prijetno dobivati mastne čeke.
Privilegirancem se je lahko norčevati, medtem ko drugi ponoči rešujejo ljudi.
Medtem ko vi trije spokojno spite v svojih posteljah.
Dovolite.
Ej, ga vidiš?
Krasno.
-Je to on? -Justic?
-Si ti Justic Bieber? -Ja.
-Se lahko fotkava s tabo? -Seveda.
Še eno, hitro.
Krasno!
-Hvala! -Hvala vama.
Hvala!
Si videla? Obletavajo me.
Saj sem ti rekel. Čaka me uspeh.
-Stric se je že rodil kot kreten. -Tvoja mama me bo vrgla s faksa.
Ne, doseže lahko samo, da boš ponavljala letnik.
-In ti zagreni življenje. -Še bolj?
Čakaj, Nallely je.
Halo?
Kaj je narobe?
Kje sta?
Pokliči 911. Prihajam.
Kaj je?
Nallely se je stanje poslabšalo. V Tlatelolco greva.
Dobrodošli na finalu!
Nocoj so tu samo najboljši.
Ste pripravljeni?
Tekmovalci bojo potili krvav pot.
-Vas zanima, kdo je prvi finalist? -Ja!
Cris… Ogenj!
Roke gor! Pokažite energijo!
Bravo!
Drugi finalist, ki se bo pomeril s Cris…
Zaploskajte!
Marcus "Justic" Tamayo!
Marcus, Marcus…
To je moj brat! Razmeči jih!
-Justic Bieber. -Ja?
Kaj boš z nagrado, če zmagaš?
Kupil si bom nova oblačila in se šopiril v njih.
Prav. Tudi punco bom peljal ven.
Je tvoja punca tu?
Tam je.
Ljubim te.
-To je postalo zanimivo. In umazano. -Oja!
Cris, kaj boš, če zmagaš?
Pa poglejmo… Za vedno bom odšla iz tega sranja.
Ste slišali? Na-na-na!
Ne govori tega.
Bolje, da to uredita na bojišču.
DJ, daš muziko?
-To bo umazano! -Ja, ja.
Danes hočemo videti kri!
Roke gor! Vse roke hočem videti gor!
Marcus, Marcus…
Čez tri, dve, ena… Zdaj!
Ženska, najbrž vidiš, da bizi sem res, srečo imaš, ker bogat bom kot knez.
Folku noro všeč je tale moj šov, saj tvoj fant ima dar angelov.
Kot kralj se počutiš, pa si le kmet, tvoja fama je mimo, hvališ se spet.
Ko frčkam denar, padeš v histerijo, fani ne vejo, da ti jaz pišem melodijo.
Pišeš mi pesmi? Si zdaj ljubosumna? Ne verjemite ji, to laž je neumna.
Sem frajer, junak, kje imaš glavo? Jaz rešujem ljudi, ti se ženeš za slavo.
Reševalec življenj? Rad greš se junaka. Dela tvoja sestra, glej ga čudaka.
Daj si plenico, ker serješ na nas, pa zamaši si usta, ker tu sem jaz as.
Prepirata se. Kaj pa govorita!
Ne maraš plenic? Itak je jasno. Hočeš fino zvezo, družino pa kasno.
Saj razumem, punca je tujka, starši je ne marajo, uboga žalujka.
Če me ne marajo, to ni tvoja stvar, mislil bi drugače, če bi ti bilo mar.
Za raperja se imaš, pa kričiš ko sraka, obljubili so junaka, a glej ga bedaka.
Ploskate tem rimam strašno osladnim? Norici ni nič prav, samo jamrati zna.
Hvališ se, da si raperske zvezda, dokaži mi, sicer poiščem si drugo.
Rad bi me spremenil, kar golorok. Jaz rabim fanta, ne cmeravih otrok.
Pa ne išči me, ko šla bom od tebe, sam boš ostal, po tebi nimam potrebe.
Konec je!
Vas zanima, kdo je zmagal?
Cris, Cris…
Marcus, Marcus…
Ste razsodili?
Imamo zmagovalca!
In ta je…
Cris!
Cris, Cris…
Glava jo je bolela in je omedlela.
Kar zaprla je oči.
Nallely!
-Ljubica! -Nallely! Ostani z nami.
-Nallely! Poslušaj me. -Tu sva.
Zdravnik prihaja.
-Ljubica, odpri oči, prosim. -Nallely! Prekleto!
-Naredi kaj! -Kje je preklet rešilec?
Za hip je odprla oči. Odpri oči.
Prosim…
Rešilec je tu.
Zdravnik prihaja. Pomagal ti bo.
Tukaj.
-Vse bo v redu. -Prosim, ne naredi mi tega.
Ženska, 27 let, izgubila je zavest.
Včasih besede niso dovolj.
Prevedla Lorena Dobrila