Kør forbi patruljevognen.
Der er mange mennesker.
Hej. hvor blev I af? Det tog sin tid.
- Den vej? - Ja, kom. Skynd jer.
- Hvad er der sket? - Nogle røvhuller slog en pige.
Det var I længe om. Skynd jer.
Hold op med at glo. Vi skal arbejde.
- Hvad er problemet? - Er det ham?
Vi har undskyldt til bøsserøven, men han bliver ved med at tude.
Hvad fejler du? Vis hende noget respekt!
- Rolig, rolig. - Hvad fejler du?
- Hej. - Rør mig ikke!
Jeg hedder Marcus og er redder. Jeg vil hjælpe.
- Vi er vant til det. Lad hende være. - Hun bløder. Lad mig hjælpe hende.
Må jeg se dit ansigt, søde? Rolig nu. De slog virkelig til, hvad?
Og så møder jeg den her mand, der er forklædt, som jeg ved ikke hvad.
Var det de røvhuller? De smider dem ud nu.
- Det her svider nok lidt. - Okay.
- Alt vel, skat? - Hun skal nok klare den.
Jeg ved det.
- Hvad skal der ske med hende? - Hun skal nok have et par sting.
Jeg har noget, der kan hjælpe på det. Det her er det sidste.
Lad mig se.
Sådan. Se selv. Så god som ny.
- Tak. - Det var så lidt.
- Slet ikke. - Der ligger en klinik lige om...
- Lad os få noget mad. - Er du sulten?
Der ligger en klinik lige om hjørnet, hvor hun kan få et par sting.
- Vil du det, skat? - Lad os gå.
Hold den.
Vi kan være på klinikken om et øjeblik.
- Pau! - Alt vel?
Paula!
Paula, skat, hvad skete der?
Paula? Paula, vågn op!
- Fortæl mig sandheden. Hvad har I taget? - Intet! Kun alkohol!
Marcus, hun trækker ikke vejret. Skynd dig!
- Skat! - Marcus! Kom nu!
Stak du hende korrekt?
- Ja. - Og det var ikke i en blodåre?
Selvfølgelig ikke, Ramón. Jeg gav hende lidokain. Hun havde ondt.
Spurgte du til allergier?
Nej, mand. Jeg dummede mig.
- Kendte allergier? - Det ved jeg ikke.
Mulig allergisk reaktion over for lidokain.
- Hvad? - Jeg er et fjols.
Hvad har du gjort?
Luk mig ind.
- Kom. - Værsgo.
Det er procedure.
Det ved jeg godt.
Jeg dummede mig. Virkelig meget.
- Vi kan ikke fortsætte sådan her. - Hvordan, Ramón?
Uden Marigaby?
Eller med din dumme søn Marcus?
Jeg prøvede, Ramón. Jeg knoklede røven ud af bukserne.
Men jeg duer ikke til det her. Det er ikke mit kald.
Må jeg få lidt?
INSPIRERET AF DOKUMENTAREN FAMILIA DE MEDIANOCHE
Nej. Jeg tog ikke langt væk. Kun langt nok til at kunne tænke lidt.
Jeg leder altid efter svar.
Men måske er det bedre ikke at stille så mange spørgsmål.
Måske er det grunden til, at vi ikke standser og tænker over tingene.
Marí! Kom!
Jeg kommer!
Hvad er der med dig? Er du forelsket eller sådan noget skidt?
Jeg har drømt om den skide ambulance igen. Om Marcus, Julito og min far.
Men de er her ikke nu.
Så skulle vi ikke bare spise vores morgenmad i fred og ro?
Eller hvad? Du kan ikke vente med at komme tilbage på arbejde, vel?
Nej. Nej.
Også nej.
- Hvad er der galt? Hvad sker der? - Vi får tæsk.
Jeg har solgt dem som de bedste, blodigste, klammeste ambulancefotos.
- De her duer ikke, din klovn. - Vent. Hvad mener du med, at du har solgt?
Nogle kunder har allerede betalt for noget, de ikke får.
- Hvor tror I skal hen? - Vi vil have vores penge.
- Vi har klokket i det. - Hvorfor tog du ikke bedre billeder?
Fald ned.
Du skulle holde øje med hende!
Fjolser! Fang dem, for fanden!
I fjolser er uduelige. Kom så!
- Hold øje med hegnet. - Skynd dig.
Jeg er i gang. Rolig.
- Skynd dig. - Det er hårdt.
- Kom nu. - Vent.
Du er sandelig hurtig.
- Din rygsæk. Kom så! - Løb! Hurtigt!
Godt, du ikke hængte mit billede blandt de døde.
- Jeg siger intet. - Jeg spørger heller ikke om noget.
Men der er gået over en uge uden en lyd fra hende.
Din datter har det fint. Det er det eneste, der bør betyde noget.
Det er ikke nok. Jeg må vide, hvorfor hun ikke betror sig til mig.
Det handler ikke om dig.
Når verden er ved at kvæle en, har man brug for at trække sig lidt.
Når ens arbejde er at redde liv, kan man ikke bare "trække sig" fra verden.
At forsvinde på den måde kan ikke være godt for uddannelsen.
Går du nu op i hendes universitetsstudier?
Det er på grund af ambulancen, at hun bliver smidt ud.
Hun finder ud af det. Du ejer hende ikke, Ramón. Det er der ingen, der gør.
Her i familien taler jeg for døve øren.
Dem kan du læse.
Uden Marigaby er forretningen på røven.
Du husker vel, at jeg blev smidt ud af skolen?
Det blev jeg også!
Vi har brug for en tredje mand. En, der er hurtig og proaktiv.
- En med evner. - Som hedder María Gabriela?
Jeg mente det, jeg sagde i går.
- Jeg er færdig med ambulancen. - Drop det pjat.
Vi kan ringe til Melial.
Han er af den gamle skole, men dygtig.
Eller vi kunne overveje... Jeg ved det ikke.
Juan Carlos. Eller Toño.
Men Toño arbejder vist for familien Ambriz.
Cris er gravid.
Det er rigtigt.
Hvis du lyttede, ville du vide, at jeg mener det.
Jeg forlader ambulancen.
Jeg taler til dig, mand. Læg den der fra dig.
- Hvem fanden ringer du til? - Din mor.
Vågn op.
- Hvad er det? - Vores indtjening, dit fjols. Kom.
Hvor skal vi hen? Mig først!
Jeg vinder!
- Nej! - Sådan!
- Nej! - Ja!
- Nej! - Igen!
Jeg har altid gerne villet herhen.
- Har din familie aldrig været her? - Nej.
Det har vi heller ikke. Mine forældre arbejder altid.
- Nej. - Det var snyd.
Som barn troede jeg, det her var et andet land.
Har jeg nogen sinde fortalt dig, at jeg også løb hjemmefra?
- Virkelig? - Ja da.
Jeg ved ikke. En dag vågnede jeg bare og følte mig udenfor og fremmedgjort.
Din mor var det eneste, jeg kunne genkende i verden.
Så jeg tog Leticia.
Jeg fandt et par tasker frem, pakkede mine klude og skred.
I det mindste tog du min mor med. Hun forlod bare os.
I lang tid vidste vi ikke, hvor hun var, og om hun havde det godt.
Julito spurgte ofte, hvor hun var. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle svare.
Men du har mærket det. Du har mærket byrden.
Du ved, hvordan det føles, når verden tager kvælertag.
Nogle kan klare det, og andre kan ikke.
Jeg forsøger ikke at retfærdiggøre hendes handlinger.
Hun gjorde sit bedste, men din far gør det ikke let.
Han vil kvæle jer for at opretholde sin adrenalinafhængighed.
Adrenalinen fra nødsituationer. Han er besat af den.
Jeg kan godt lide at være redder.
Se der. Kan du se mine høns?
De har altid lagt æg. Det er livet for dem.
Lukker jeg dem ud i friheden, vil de ikke vide, hvor de skal gå hen.
De vil vende tilbage til hønsegården.
Frihed er ikke en luksus.
Tak.
Vores plan er at tage alle de penge, vi vandt i rapdysten, og rejse.
Og så få den lille slyngel der.
Og bare se, hvordan det går. Forfølge vores drøm.
- Hvilken en? Hvad er jeres drøm? - Musik.
- Du kan ikke engang skifte en ble. - Seriøst, Ramón?
Hvem lærte Julito at stå op og pisse?
Eller at spille fodbold? Jeg tog mig mere af ham, end I gjorde tilsammen.
Hvem skaffede mad på bordet? Hvem tjente til dagen og vejen?
- Jeg var her til at hjælpe med lektierne! - Jeg var i vores ambulance!
Jeg tog mig af knægten. Det er din ambulance!
- Din ambulance. Din drøm. Ikke min. - Min drøm?
Min drøm var at have en forretning, så I kunne spise.
Så vi kunne leve godt sammen.
Men det går sgu ikke godt uden Marigaby.
Og jeg vil ikke være din chauffør resten af livet, mand.
Så jeg ødelagde mit hjerte forgæves?
Hvad fanden vil du have, Ramón? Skal jeg også dø i den skide ambulance?
Marcus, her har I i det mindste os, din familie.
Men deroppe? Hvad har I der? Livet er ikke nemt i USA.
Med al respekt, doña Lety, så er livet i Mexico heller ikke nemt for en som mig.
I USA har vi i det mindste en, som vil hjælpe os.
Hun vil hjælpe os med at slå igennem, lave noget nyt.
Hvad skal jeg lave her i Mexico?
Passe børn resten af livet som hjemmegående?
- Du forstår mig vel? - Ja.
Jeg knoklede for at efterlade jer noget.
Vi er ikke bange for at begynde forfra. Det har jeg gjort før.
Og det går fint.
Før kunne jeg have ventet med at rejse, men det er noget andet nu, fordi...
Hvis ikke nu, hvornår så?
Jeg forlader ikke min familie.
- Ramón. Ramón? - Hvad fanden, Ramón?
- Hold nu op, Ramón. - Lad ham være.
- Hvad er der galt? - Jeg tænkte bare på Marigaby.
- Hendes yndlingsfarve var fluorescerende. - Fluorescerende er ikke en farve.
Det var det altså.
Jeg savner hende helt åndssvagt.
Hun er død, ikke? Der var en masse blod, da hun døde, ikke?
Hvor er du dum. Hun lever.
Men hun er rejst.
Ligesom min mor gjorde.
Og Marcus forlader os sikkert også.
Jeg håber ikke, min far dør af sorg.
Du bliver en fantastisk far.
Gør, hvad du skal. Vi støtter dig.
Tak.
Jeg fanger dig.
Jeg vil altid være der for dig. For jer.
- Jeg ved, det var svært... - Lety.
Du rejste.
Det var ikke i orden.
Og jeg er ked af, hvis jeg var en nar. Jeg ved ikke...
Jeg opførte mig skidt.
Men sådan er det vel.
Ja.
Hej.
Værsgo.
- Hvad er det? - Jeg vandt den i spillehallen.
Jeg har to kuponer tilbage.
Den er rigtig sød.
Får du spillemaskinekuponer for dine topkarakterer?
Vi sneg os ud. Men det var for en god sag.
Hvad er der galt, min skat?
Ikke noget. Jeg savner bare Marigaby og de andre.
Alle er optaget af deres egne sager, og jeg er bare...
Du er bare vores kit.
- Hvordan det? - Det er ligesom lim, ikke?
Den, der holder familien sammen. Uanset hvad der sker.
Det er længe siden, jeg har lavet et alter.
Vil du stille noget på det for nogen?
Ja? Værsgo.
- Tak. - Bare vælg et sted.
Det er for en veninde. Hun hed Nallely.
- Hun var skuespiller. - Hvad skete der med hende?
Jeg mødte hende under jordskælvet, og hun endte med...
Jeg vil helst ikke tale om det, men...
- Døde hun under jordskælvet? - Nej. Det var efter det, men...
- Hvad sker der derovre? - Kender du dem?
Ja, det er don Toño.
Men hvad bærer de på?
Hvad sker der, don Toño?
Doña Clara, undskyld forstyrrelsen. Lázaro faldt på byggepladsen.
Og vi fik at vide, at Deres barnebarn var læge.
- Hvor længe har han været bevidstløs? - Lidt over ti minutter.
Kom ind.
Læg hans hoved den vej. Flyt ikke for meget på ham.
Forsigtig.
- Træd tilbage. - Kan du høre mig, min ven?
Er han i live?
Ja, men vi må handle hurtigt.
- Har I tilkaldt en ambulance? - Ja, men der er karneval.
Vi ved ikke, om den når frem.
Vi har brug for udstyr, og jeg skal bruge byens læge.
Jeg skal bruge gaze, saltvand, sprøjter, bandage og katetre.
Det kan fås på apoteket.
Bed lægen medbringe alt det udstyr, han kan skaffe.
- Vi må operere her. - Javel, doktor.
Hvad har du her?
- Hvad skal du bruge? Puder? Lagner? - Puder.
Derinde.
- Har du en saks? - Saks, tape, ja. En lampe?
- Ja. - Derinde.
- Jeg kunne godt bruge forklæder og gryder. - Det henter jeg.
- Og nogle klude. - Ja, min kære.
- Sikke et sammentræf, hvad? - Ja. Besvarer hun heller ikke dine opkald?
Du sagde ikke, du tog venner med, mand.
- Kender I hinanden? - Ja, det gør vi.
- Men jeg kom alene. - Jaså.
Ved du noget om hende?
- Hvem? - Din søster.
Hun er på stranden. Har hun ikke sagt det?
Nej.
For pokker, doktor. Hun tog af sted med... Hvad hedder han nu?
Hr. Drømmefyr.
Det hedder han altså.
- Har hun det godt? - Ifølge min mor havde hun brug for plads.
- Vil du sige, jeg har ledt efter hende? - Okay.
Hvis hun har brug for noget, er jeg der. Hun kan bare ringe.
Modtaget, doktor.
Ses, Raúl.
- Han er flot, hvad? - Ja, men jeg er mere charmerende.
- Men han er højere. - Det er sandt.
Goddag.
- Hvad laver han her? - Han er en af din datters "patienter".
Rolig, flotte fyr. Min søster kan bedre lide dig.
Vent her.
Ramón? Vi har brug for hjælp, ikke?
- Kom nu, mand. Fart på. - Ja.
Godt, flotte fyr. Og vi taler mexicansk, ikke spansk.
Javel. Her?
Ja, men forsigtig. Det er den tredje verden.
Hejsa!
Så, pause! Vent. Jeg er helt færdig.
Hvad er det? Hvad laver de øl her?
Festen er slut. Tag de kostumer af nu.
- Men... - Ikke nogen men! Kostumerne af!
Så, så, så. Hvad foregår der her?
- Se lige der. De drikker øl. - Nej, det er mine. Jeg har købt dem.
Var vi ikke enige om husreglerne?
Jo, og vi har altid overholdt vores aftaler.
Hør her. Vores religion siger: "Ingen alkohol".
Vi aflagde et løfte og lukkede Jesus ind. Vi kan ikke besudle vores krop...
- Det er vores nabos. Jeg... - Du kender min fortid!
De er til alteret. Bare rolig. Jeg fjerner dem straks.
- Lad os gå. - Julio, tag dit slik.
Kom så, Julio. Af sted.
- Jeg tager dem. - Ja. Tag dem.
Hør her, Luke.
Jeg er meget taknemmelig for alle de ting, du gør for mine børn og Ramón.
Men sådan skal du ikke tale til Julio.
Unge mennesker tror, alt er så nemt, men livet ændrer sig.
Alt kommer til at handle om barnet.
Alt.
Men dit liv handler da om den skrotbunke.
Men takket være den "skrotbunke",
takket være den ambulance, har I haft mad på bordet.
Er ambulancen dit barn?
- Nej. - Du har aldrig svigtet den.
Du lod mig vente på skolen i timevis.
- Du gjorde det samme mod Marigaby. - Spar mig. Så er det nok.
Og hvad med mor? Vil du byde Julito det samme?
Der er en 0-42 på den gamle fabrik ved 57'eren.
- Den gamle papirfabrik ved 57'eren. - Hop ind, flotte fyr.
Han hedder Lázaro. Mand, 24 år.
Puls 110.
Diaforetisk, øget vejrtrækningsfrekvens.
Sådan.
- Han er spiddet. - Vi må tilkalde en ambulance.
Det gjorde vi for 40 minutter siden, og den er ikke kommet.
Skal vi redde ham, må vi operere omgående.
Er du læge?
Jeg er redder. Jeg er på andet år af medicinstudiet.
Vi må finde en løsning.
Til dig.
- Og dig. - Tak.
Må Gud være os alle nådig.
Her blev der engang trykt pengesedler til hele landet.
Det ser ret slidt ud.
Hvad, Ramón, kunne det være en fælde? Sidst fik de godt ram på os.
Vil I vende om?
- Kør. - Er du sikker?
Vi er kørt helt herud, Ramón.
- Er du bange, flotte fyr? - Slet ikke.
Nej, Ramón. Du venter her. Hvad nu, hvis ambulancen bliver stjålet?
- Hvad så, makker? - Min kammerat...
- Han klarer den ikke. - Vis os, hvor vi skal hen.
Kom.
Er det herovre?
For pokker.
Jeg skærer.
Har du det godt?
Jeg har kun prøvet det på skolen.
- Kompression? - Ja.
Nu har jeg brug for, at du udfører snittet og holder huden til side.
Javel.
Stille og roligt. Det sker for os alle.
Det er anderledes på en levende krop.
- Hold stangen. - Javel.
Jeg fjerner stangen, så snart jeg kan se, hvad den går igennem.
Okay.
- Okay... - Værsgo.
Nu.
Hold nu kæft...
Den går gennem leveren. Vi kan ikke fjerne den.
Han forbløder øjeblikkeligt.
- Jeg ved ikke, hvad vi skal gøre. - Du gode gud.
Kom.
- Hallo? - Raúl?
- Jeg har ledt overalt. Hvordan har du det? - Jeg har brug for din hjælp.
Jeg er hos min mormor. Der er sket en ulykke.
Vi har knap nok det basale udstyr.
Vi udfører en eksplorativ bughuleoperation.
Patienten er en 24-årig mand.
Hans mave er gennemboret af en stang. Øverste højre kvadrant.
Hans lever er gennemboret. Du må guide mig gennem operationen.
- Er det din ven? - Ja.
- Hold da kæft. Det er Justice Bieber. - Hej, min ven.
- Fra TikTok. - Hvad hedder han?
- Hiphopper... - Chimba.
...og redder.
- Makker? - Hvad har han i kroppen?
Øl.
Uregelmæssig puls og svag vejrtrækning.
- Vi røg nogle joints. - For fanden.
- Jeg glemte at nævne fenta. - Hvad er fenta?
- Noget lort, unge tager. - Har du naloxon til at rense hans system?
- Tog du ikke førstehjælpskassen med? - Nej.
- For pokker. - Min ven, lyt til mig.
- Ramón... - Makker.
Okay. Har I fjernet stangen?
Nej, der er kraftig blødning.
Godt. Hør godt efter, og gør, præcis som jeg siger.
- Okay? - Javel.
I skal bruge en Sengstaken-Blakemore-sonde til at standse blødningen.
- Nej. - Sådan en har vi ikke.
Okay, jeg forstår. Lad mig se... Så må vi improvisere.
Har I et Foley-kateter og et Penrose-dræn?
Ja, i min taske.
- Frue, kan De... - Nej, jeg holder.
Selvfølgelig.
- Skynd dig. - Ja.
Hurtigt.
- Værsgo. - Tak. Hold her.
Sådan.
Godt. Okay. Skær gennem Foley-ballonen.
- Læg den så ind i Penrose-drænet. - Javel.
Vi har ikke et Penrose-dræn.
- Åh, doktor. - Vi har ikke drænet.
Fandens. Lad mig lige tænke.
Min rygsæk. Forreste lomme, mormor.
- Jeg har et kondom. Find det. - Den klarer jeg.
Rigtig godt.
- Ramón... - Marcus! Du glemte proceduren igen!
Jeg ved det.
- Tak! - Han har hjertestop.
Har du det? Fæst det på kateteret.
Javel.
Så skal du dække ballonen og binde enderne stramt.
Sørg for ikke at afklemme røret.
- Er du med? - Ja.
- Sådan. - Godt.
Indsæt nu ballonen i det beskadigede væv.
Og fyld den med vand, indtil blødningen standser.
- Er du med? - Ja.
Vi fjerner stangen. Du hiver den ud, og jeg indsætter den her. Okay?
- Ja. - Godt. På tre.
En, to, tre. Ud med den.
Sådan. Aftør.
Åbn for mig. Sådan. Jeg indsætter den.
- Kom nu, for pokker. - Skynd dig, Justice Bieber.
- Hun mener dig. - Har du det, Marcus?
- Det er pissedyrt. - Marcus, giv ham det nu.
Ti stille, og red ham!
- Makker? Marcus! - Ja, ja. Tag det.
- Så, så! Slap af. - I ødelagde mit trip, røvhuller!
- Joseph! - Slip mig!
Luk røven!
- Sådan. Mormor, hold den. - Ja.
- Han forbløder. - Jeg er på sagen.
Rigtig godt.
Mere. Hold fast.
- Den er snart fuld. - Hvordan går det?
- Færdig. - Hvordan går det, Marigaby?
Er alt i orden?
Det virker.
Det virkede!
Vi gjorde det.
Raúl, vi gjorde det. Tak!
- Sådan, for fanden! - Tak.
Rigtig godt.
Raúl? Raúl, kan du høre mig?
Er...
Godt, min ven. Jeg tager dig med på hospitalet, okay?
Nej.
Bare sig, hvad vi skylder jer, og skrid igen.
- Vi tager ikke noget for det. - Krølle, hent pengene.
Vi ved, hvad det vil sige at tjene til føden.
- Hvordan har du det, doktor? - Godt, min pige.
- Frue, kunne jeg få en lille skarp, tak? - Naturligvis, doktor.
Jeg håber, ambulancen kommer snart. Vi har kun købt ham lidt tid.
Vær ikke så hård mod dig selv. Havde du ikke været her,
og havde du ikke ringet til din ven, så havde den unge mand ikke klaret den.
Ikke alt er i vores hænder. Det ved du bedre end nogen anden.
Værsgo, doktor.
- Mange tak. - Så lidt.
- Til dig, min kære. - Tak.
Ved du hvad? Jeg spørger dagligt mig selv: "Hvad fanden laver jeg her?"
"Hvorfor læste jeg medicin?"
Men efter øjeblikke som dette giver det mening. Ikke sandt?
Det er altid en god dag at droppe alt på.
Men der må være en god grund til, at vi ikke gør det.
- Skål. - Skål.
Så er den her. Flyt jer lidt.
Godt. Han skal have vand og holdes varm. Så klarer han den.
- Det er alt, vi kunne skrabe sammen. - Tænk ikke på det.
- I ødelagde mit trip, røvhuller. - Lad os smutte.
Hvordan har du det?
- Fint. Dig? - Jeg er træt.
Undskyld, er her et familiemedlem eller en anden, der kan tage med?
- Vi er ikke beslægtet. - Vi tager ham med ind til byen.
- Jeg kommer. - Tak.
Tager du med?
Hør her. Jeg har for meget at tænke på. Og jeg er meget forvirret.
Men hvis jeg er sikker på noget,
så er det, at intet føles bedre end at redde liv.
Det har jeg bemærket.
Men lov mig, du ikke udfører en operation på mit spisebord, næste gang du kommer.
Jeg skal prøve.
Vær ikke ked af det.
Så. Se at komme af sted.
- Tak for alt. - Ingen årsag.
Jeg elsker dig, min kære. Du har altid et hjem her.
Marigaby! Min skat!
Har du det godt?
- Ja. - Så du er stadig i live, doktor.
Jeg har indset, at jeg ikke kan klare både ambulancen og lægestudiet.
Undskyld.
Da du rejste, indså jeg også en masse ting, min pige.
Det er jeg glad for, Ramón. For som sagt er det ikke mit kald.
Men de seneste dage har jeg indset, at det er mit kald.
Men jeg har meget at lære.
Ved du, hvad der skete i dag?
Din spanske kæreste kom og hjalp os på en tur.
Og det gik op for os, at vi har brug for en ekstra.
Og ham Barney er ikke så dum.
- Det sagde jeg jo. - Han har styr på det.
Jeg tænkte på jeres mor og indså også, at jeg er alt for stædig.
Og at jeg bliver ældre.
Overvejer du at sende øsen på pension?
Det er op til jer. Vi er et hold.
Vi mangler bare en person.
Hvad mener I med at droppe ambulancen?
Du lovede mig, at jeg skulle køre den, når jeg blev ældre.
At vi skulle klare det hele. Sådan noget lort!
Ikke bande. Hvordan tror du, jeg har det?
- Og mig. - Selv jeg har det skidt.
Hør, stump. Det er kun midlertidigt. Bare vent, til jeg er færdig med studiet.
Jeg lover dig, at vi en dag har en hel flåde af ambulancer, okay? Seriøst.
- Seriøst? - Seriøst?
Seriøst?
Ja. En hel flåde.
Du hørte din søster.
- En hel flåde af ambulancer. - Fandeme ja.
Hvad regnede I med?
At vi ville efterlade millioner af indbyggere i Mexico City
uden Tamayo-familien? Nej da!
Tekster af: Cecilie Hassenkam