Je čistá, ne?
Nebuď lenoch.
Jsi hrozný prase, fakt.
Do práce, rodino!
Dvě balení obvazů.
- Dvě? - Jo.
Dvě alkoholu,
tři etanolu...
Jo?
Čtyři balení vody do injekcí.
Dvě balení chirurgického mýdla.
Balení jehel.
Vody do injekcí, čtyři.
Jo?
Čtyři fýzáky.
A to je všechno!
AMBULANCE
Dobře.
ZÁCHRANNÁ SLUŽBA
To patří tam.
Jo?
Hele, co jsem našel.
No teda.
Ty jo.
- Co ty na to, Ramóne? - Hele.
My o vlku...
Neboj se o ni, synku.
Slíbili, že pro ni najdou milujícího majitele.
Nejspíš to bude někdo úplně levej.
A už se v ní ani nesvezu.
Ani jsem se nerozloučil.
Proč by ses v ní nesvezl?
Můžeme dát ještě poslední noc.
- Marcusi, je umytá. - Umyjeme ji zas. Pro Julia to udělám.
No tak, tati.
Lety, co myslíš?
Tak dobře, když je to naposledy.
Jo!
- Můžeš dneska? - Ráno brzy vstávám.
Tak jiný den.
No tak, Doktorko.
Dáme to dneska.
Dobře, poslední jízda.
Díky.
Jedeme, už naposledy.
PŮLNOČNÍ RODINA
INSPIROVÁNO DOKUMENTEM PŮLNOČNÍ RODINA
Je tu někde Bernie?
- V kuchyni. - Díky.
Pak vejce našleháš a hodíš na pánev.
Nazdárek.
Ty nejsi mrtvá?
Jak vidím, jdeš přímo z párty.
Nebuď takovej.
Necháte nás chvilku o samotě?
Jo, jasně.
Promiňte.
Díky.
Dík.
- Čau. - Čau.
Vím, že jsem se neměla tak vytratit.
Omlouvám se.
Prosím tě, nezlob se.
Nezlobím.
Měl jsem obavy.
Ale...
mohla jsi zavolat nebo aspoň napsat.
Jo, mohla.
Promiň, že jsem to zvorala a beze slova zmizela.
Tak to by bylo.
Určitě jsi měla svoje důvody.
Já to chápu.
Takže v pohodě?
No tak.
Proč jsi tak hodnej?
Nemůžeš být aspoň trochu...
Já nevím, kretén nebo hajzl nebo...
Jasně, můžu, jenomže nechci.
Všechno se změní.
Zvlášť pro Julita.
To jo, ale zvykne si.
Nesl by to líp, kdyby měl doma mámu.
A je to tady.
Vždyť dělám, co chceš.
Končím se sanitkou.
Začínám novej život.
Ramóne.
Problém nikdy nebyl v té sanitce.
Byl v tobě.
Fajn, můžeme si hrát na hlupáky.
Ty totiž miluješ mě.
Nevím, kde jsi to vzal.
Ty berane.
Nepřijdeš pozdě do práce?
- Dám ti vědět, jak to šlo. - To nemusíš.
Ahoj.
Stejně ti dám vědět.
Dobře.
Musíš pochopit, že vztah s Bernardem ti nijak nepomůže.
Vlastně...
spíš přímo naopak.
Řekly jsme si, že po dalším průšvihu letíš.
Vím, že jsem to posrala.
Teda zvorala.
Neboj, jsem si vědoma toho, že si nevidíš do pusy.
Tehdy u mě jsi všem vyrazila dech.
Ale ano, pro tentokrát s tvou volbou slov naprosto souhlasím.
Podívejte.
Jezdím v té sanitce už od dětství.
Pracuju tam celý život.
A nikdo se mě neptal, co vlastně chci.
A co chceš?
Chci být doktorka.
A jakou máme záruku, že nezmizíš zase?
Můj táta sanitku prodal. Teď se soustředím na školu.
I kdyby to neudělal, zajímá mě jen studium.
Jsi strašně pozadu, Marigaby.
Všechno to doženu.
A nepřišla jsi na zkoušku.
Přestože jsi dostala zvláštní termín.
- S panem profesorem si promluvím. - Neuvidí tě zrovna rád.
Víš, že s tebou do USA odjedu, že?
Fakt ji prodáváte?
Fakt.
Odchází do důchodu.
Hodně jsme v ní zažili, co?
Pořád mám tvůj malej suvenýr.
- Co je? - Chceš se s tou sanitkou rozloučit?
Poslední jízda?
Jsi pro?
Sakra.
Ty vole.
Dej pokoj. Hned vylezu.
Sakra.
- Do hajzlu. - Takový věci se mi dějou kvůli tobě.
Nepůjdeme obědvat jinam? Tady jsou ti debilové.
Chceme jim přece ukázat, že se nebojíme.
Nevrátíme jim peníze?
To nejde. Už jsme je přece utratili.
Proč jsi jim dala ty blbý fotky?
Měli jsme nějaký starší, pořádný.
Za to můžeš ty.
- Jak to? - Žádný lepší jsi mi nedodal.
To ale není moje vina.
Navíc výprask dostávám já, ne ty.
- Je mimo. - Pomoc!
- Co je? - Pomoc!
- Rychle! - Je v bezvědomí?
- Co je mu? - Z cesty!
- Co se stalo? - Srazili se hlavami...
Není mu nic? Nereaguje.
Aspoň nebude chtít peníze.
Zorničky nereagují. Hej! Volejte sanitku.
Hned!
Rychle!
Dobré ráno, Ramóne. Teď tady pracuješ, že?
- Správně. - To je fajn, ne?
- Gratuluju. - Díky.
- Pozdravuj od nás Marcuse. - Jasně.
Tere!
Vidíš? Všichni tě tu rádi vidí.
Znám dobré restaurace, kde zdravě vaří.
A ukážu ti, kde dostaneš slevu na tacos.
- Hlavně už chci pracovat. - Tak se mi líbíš.
Než ti ukážu kancelář, prosím tě, nesuď ji podle velikosti.
Důležité je, že plní svou funkci.
Tím na něco narážíš?
- Časem si ji zamiluješ. - Tím jsem si jistý.
Tak jo, do toho.
- Pak zajdeme na oběd. - Tak zatím.
Neví tady někdo, jak ta věc funguje?
Tady parkovat nesmíte.
Ne?
Říká kdo?
No my.
Zvláštní, že tady parkuju denně.
Za kolik nám dáte pokoj?
Co máš za problém? Vždyť si jenom povídáme.
Spíš se do mě nasíráte.
Marcusi, pojedeme, jo? Nestojí to za to.
Správně. Slyšíš?
Ta holka má pravdu.
Mluvíš se mnou, ne? Ji do toho netahej.
Jasně, pán je drsňák. Na něco zapomínáš.
- Na co? - Na svý místo.
- Klídek, vole! - Hej! Nechte ho!
Ty hajzle jeden, nemůžeš...
Nesahej na ni! Je těhotná, debile!
- Cristino, dobrý? Ukaž. - Koukejte zmizet! Jasný?
Zmizte, zmrdi!
Dobrý?
- Ne, bolí to. - Hajzlové.
Slečno, není vám nic?
Už tam budeme, Crisis.
- To se ti povedlo. Navíc rychle. - Díky, jsem záchranář.
Teda, můj táta je.
Sestra studuje na vysoké.
No jasně. Nejsi Ramónův syn?
Pepe!
To je Tamayův kluk.
To mi mělo docvaknout.
Všechno, co umím, mám od tvého táty.
Postaráme se o něj.
Vyřiď tátovi pozdrav od Edgarova synovce.
Dobře ty!
Zachránils nás.
Jo?
Tou znalostí medicíny.
Takže...
Ne že zas přijdeš s nějakým uhozeným nápadem.
Dostáváš nás do průšvihů.
Chybí ti ambice, kámo.
Ale ne znalosti.
Dobrý den. Pane profesore, chci se vám om...
Já mám snad déjà vu.
Budu hádat. Chcete třetí šanci na složení zkoušky?
Myslíte, že jsme vaši sluhové?
Hrozná nafoukanost.
- Vím, že si další pokus nezasloužím. - Konečně se shodneme.
- Závisí na tom má budoucnost. - Tak to počkat.
Vaše budoucnost není moje odpovědnost.
Zkuste něco méně otřepaného.
Já rozhoduju pouze o tom, jestli zůstanete.
A říkám ne.
Zjevně sem nepatříte.
Ale pozitivní na tom je, že teď můžete jezdit v sanitce, jak se vám zlíbí.
Jestli vás tolik láká ulice, bude vám líp tam než tady.
Vidíte? Pořád máte budoucnost.
Víte co?
Máte pravdu.
Nešla jsem na medicínu,
abych byla bohatá
ani abych dělala v nóbl nemocnicích nebo publikovala výzkum.
Nebo chodila na hodiny nebo na zkoušky.
Studuju medicínu, abych mohla pomáhat lidem.
Aby mi na ulici neumírali v náručí.
Chci se naučit, co jen můžu, abych jim pomohla přežít.
Nepomůžu všem, ale aspoň většině.
Neurčujete mou budoucnost. To nikdo.
Překonám sebevětší překážku a bude ze mě doktorka.
A vy, vy všichni se klidně sanitkám a záchranářům dál vysmívejte.
Ale moc ráda bych vás tam venku viděla.
Taky byste si měl trochu ušpinit ruce.
Omluvte mě.
Musí to být bez chybičky.
Jedna jediná, a letíte.
Žádnou neudělám.
Hned zítra ráno.
Koukejte přijít.
Bernie.
Nechá mě tu zkoušku udělat!
Skáču radostí, fakt.
Pak ti o tom povyprávím, jo? Pusu.
Doktore Luno.
Potřebujete svézt, slečno Tamayová?
Ne, díky.
Metrem je to rychlejší.
Tak čemu vděčím za tu čest?
Chtěla jsem pozdravit.
A poděkovat ti za tu pomoc.
Není zač.
Vždycky se na mě můžeš obrátit.
Nedělej z toho doják.
Tak co? Vzali tě zpátky?
- Nepovím. Zjisti si to sám. - Beztak jo, vždycky je po tvém.
Vždycky ne.
Čekají vás velké věci, slečno Tamayová.
Radši už půjdu.
To bys měla, protože tě hrozně chci políbit.
- To bych to musela dovolit. - Proto to nezkouším.
Dobře děláš.
Miluju tě.
Už to nebudu tajit.
Nalož s tím, jak chceš.
Jsem v pěkné kaši.
Sama nevím, koho si vybrat, tak s tím nezačínejte.
Zato vím, že musím dát tu zkoušku a dokázat, že sem patřím.
- Dík, žes přišla. - Málem mi to nevyšlo.
Mám práce až sem.
Ale to ty máš taky, ne?
Jo, dřu tady už od rána.
Miláčku.
Víš, že myslím školu.
I tvá přítelkyně už se vzchopila. Upřímně, měla jsem ji za ztracený případ.
Ale překvapila mě.
Dokonce by tě snad mohla i něco naučit.
Už se stalo. Proto ti chci ukázat axolotly.
A co tady vlastně děláme.
Tohle jsou...
Ano, já vím, co je to axolotl.
Tak dobře.
Pojď.
S medicínou končím, mami.
A zbytek života budeš zachraňovat axolotly?
Ne. Věc se má takhle.
Díky tobě a Marigaby už vím, že mi něco chybí.
- Touha po úspěchu? - Ne, vášeň.
Vášeň pro lékařství.
Proč mám dál marnit život?
Nemluvě o času profesorů a o tom, že zabírám místo někomu, kdo o něj stojí.
Tohle neříkám proto, že jsi můj syn. Nejsem taková.
Máš talent.
Nepromarni ho.
Snaž se to pochopit.
Nechci ani naznačit, že mi tohle nepřipadá důležité,
protože pro tebe očividně je, a tím pádem i pro mě.
Ale mohl by ses tomu věnovat později.
Až dokončíš studia a praxe.
Pořád to nechápeš. Já se v tomhle našel.
- Už vím, kdo jsem. - Přestaň.
Prosím tě, nedělejme z toho telenovelu.
Nutit tě k ničemu nebudu.
To bych nikdy nemohla.
Když jsi po našem rozvodu chtěl zůstat s tátou ve Španělsku,
přijala jsem to, protože sis to přál.
Jo.
Věř mi, že tě budu podporovat ve všem, co si přeješ. Vždycky.
- I když vážně nerozumím... - Děkuju.
Jen klid. Vyšetří ji a bude v pořádku.
Ramóne, vyzvedni Julia.
Nějak si vás pak najdu.
Tím se teď netrap.
Kdybys potřeboval.
Ne, Ramóne. Nedávej mi je.
Bez tebe je nám sanitka k ničemu. Nech si je.
Když bude Cris potřebovat odvoz, budeš za ně rád.
A když bude v pořádku, přijedeš. Julitovi to vysvětlím.
Díky, tati.
- Děkuju. - Kdyby něco, volej.
- Dobře. - Tak pojď.
Matka...
i plod...
jsou v pořádku.
Díky moc, Mario.
Díky si nech.
Měli jste štěstí.
Cris je mladá.
A silná.
To je výhoda.
Ale nevystavuj ji takhle nebezpečí.
- Můžu jít? - Musíš odpočívat.
Ještě si vás tu s děckem pár hodin necháme na pozorování.
Jen pro jistotu.
Teď vás nechám o samotě.
Ale zkus se prospat.
Řeknu Martitě, ať ti to strhne z vašich výjezdů.
Využije každou příležitost.
Fakt jsi musel ty policajty dráždit?
- Co jsem měl dělat? Vždyť... - Víš, jací jsou.
Kdyby něco, Ramón mi nechal klíčky, jo?
Kdybys potřebovala převézt nebo cokoli.
Dneska máte výjezd, že jo?
Tu vaši poslední směnu.
Jo, to byl můj nápad. Ale fakt je to naposledy.
Vím, že na tebe čekají, Marcusi, ale...
nechci být sama.
Doktor říkal, že máš spát.
Odvezu jim ty klíčky.
S rodiči jsem mluvil. Teď ještě sourozenci.
Musím jim o tom našem odjezdu říct.
Za dvě hodiny jsem tady.
Vrátím se.
Proč jsi nechal sanitku Marcusovi?
Snad s ní nedělá kraviny.
Má hodně práce.
Ale přijede, že jo?
Pardon, nejely autobusy.
Výmluvy!
Tak co?
Řekli mi,
že můžu zůstat, když tu zkoušku dám.
Už jsem se bál, že je budu muset jít nakopat.
- Ty nic neřekneš? - Jo. Gratuluju.
Tak kde máme sanitku?
Netěšíš se?
Ani ne.
Víte, že mi bude chybět.
Hele, už jede.
- Nebreč. - No vida.
- Přijels! - Kde vězíš?
- Nepruď. - V pořádku?
Spěchám zase zpátky.
- Jen vám něco oznámím. - Cože?
Vždyť to měla být poslední společná směna.
- Uklidni se. - Leda hovno.
Každej si děláte, co chcete.
Nikdy není po mým.
- Julio. - Jednou něco chci, a skončí to takhle.
To není fér.
Je to naposledy, Marcusi.
Slíbils to. Byl to tvůj nápad.
Jen jedno volání. Celou noc ne.
Musím za Crisis.
A pak si promluvíme. Musím vám něco říct.
Hej, ne. Tam sedím já.
Nemáš jezdit pozdě.
Nenaděláš nic, brácho.
Ten kluk je rozmazlenej.
- Posuň se. - Sakra.
Ramóne? Slyšíš mě?
Slyším, Carmencito.
Je mi do pláče.
Bude se mi po vás stýskat. Tolik společných let.
Táta by tě už měl pozvat na rande, Carmencito.
On je trošku pomalejší.
Házím návnadu už roky, ale nechytá se.
- Jasně. - No jo.
- No, Ramóne. - Vážně je konec?
Co tím myslíš? Prostě si hlídám figuru.
Budete navždycky mí nejoblíbenější.
Už teď se mi stýská.
A na důkaz toho vám dám dnešní první výjezd.
Nouzové volání ze zóny Tepeyac. Ještě jsem to nehlásila, tak honem jeďte.
- Dobře. - Jeď.
- Díky za všechno, Carmencito. - Nápodobně.
- Za všechno. - Děkujeme.
CRIS, JEŠTĚ SE CHVÍLI ZDRŽÍM.
SPÍŠ?
BRZY PŘIJEDU.
A sakra.
Ne že se zatouláš.
- Zdravím. - Zdravím.
Co se tu stalo?
Auto přejelo muže, dva vážně ranění.
Možná vnitřní zranění. Nutně potřebují pomoc.
- Je to tam zabezpečené? - Jistě, ale co ten tady dělá?
To není nic pro děti.
Můj syn k nám patří.
No dobře, ale nikde to na mě neříkejte.
Potřebujeme dvoje nosítka.
Jdeme, Doktorko.
Nosítka a krční límce.
Ty vole.
Ahoj, rodinko!
Neměla to být rodinná akce? Kdo ho pozval?
- Ten šmejd nás sleduje? - Klid, tati.
- Tak pojďme. - Jo.
Pojďme, rodino. Julito, obleč se.
To je ale náhoda, že?
Co tady děláš?
Jsem v týmu. Železní býci.
Sport pomáhá dostat děti z ulice.
Hráli jsme proti Vulkánům.
Místní tým. Přivezli si fanoušky.
Trochu se to vymklo z rukou,
jeden z nich nasedl do auta,
strašně to rozjel,
přejel hřiště a pak bum!
Přejel Manuela.
- Brankáře? - Rozdrtil mu nohu.
Sakra, ta noha.
Ten druhý je tam. Uvízl mezi sedadly.
- Nemůžeme je vytáhnout. - Jiní ranění nejsou?
Ne, i když tamhle se ještě perou.
Nejdřív vážná zranění.
Prvně jeho a pak toho v autě.
- Už chvíli je mimo. - Má slabý pulz.
Pokusil jsem se bundou zastavit krvácení.
Super, Luku.
Teď z něj nějak dostat to auto.
Musíme ho vytáhnout.
Rozdělíme se na dva týmy.
Marcusi, pojď sem. Dej mu fýzák a od pasu dolů ho znehybni.
- Jo. - Tati, tak co?
Je při vědomí, ale vytáhnout půjde jen těžko.
- Hasiči už jedou? - Ano.
Julio, pomoz mi. Pevně to drž.
Musím jet za Cristinou.
To máš blbý. Co mám dělat?
Vsuneme pod něj nosítka. Podej mi límce. Až budou vepředu připravení, vytáhneme ho.
Svírají ho plechy. Musíme vyloučit vnitřní zranění.
- Jak to jde, Marcusi? - Zaškrcuju to a chystám ho na přenos.
Potřebujeme vyprošťováky.
Zasraný hasiči. Kde jsou?
Tati, zvedni mě.
Tři, dva, jedna, teď.
Hej, slyšíte mě? Jsem záchranářka, pomůžu vám.
Změřím vám pulz. Víte, co se stalo?
Nepouštěj mě, tati.
Musíme to auto nadzvednout.
Přiveď je, Julio. Je zle.
Klid, klid.
Marcus Manuela naložil. Ještě něco?
- Ne, nic, v pohodě. - Raději pojedu s vámi.
Ne, není třeba.
Rychle, nevypadá to dobře. Možná vnitřní krvácení.
Nosítka! Rychle, prosím!
Musíme vyloučit vnitřní zranění!
Zhluboka dýchejte, zhluboka. To je ono, tak.
Držím nohy.
Už to bude. Ještě, ještě.
Můžeme? Rychle, tam.
CRIS: ZŮSTANU V NEMOCNICI
MARCUS: BRZY DORAZÍM
Marcusi, pojď sem!
Soustřeď se. Vezmeme tě k ní, ale prvně pacient.
Sakra, Marigaby, ani tady nemám být.
Pomoz nám.
Klid, pomůžu vám, ano?
Občas se ptám, co nám na tom bude chybět.
- Doktorko? - Co?
Nemá vnitřní krvácení?
Tati, rychle. Šlápni na to.
Rychleji to nejde.
Nevím, asi ten pocit účasti na něčem, co nás přesahuje.
Co má význam. No ne?
Nejsme vždycky vzorná rodina, ale každý máme svou práci a svoje místo.
I když se všechno změní, podle mě jsme vážně dobrý tým.
Sakra, Cristino.
Do prdele.
Cris?
Nezvedá mi to.
Jez rychleji, jo?
Čeká na mě.
Určitě ji nacpali práškama, aby usnula.
- Je v pohodě. - Měla by to zvednout.
- Zavolej Mariovi. - Táta už jde.
Ten z auta umřel. Vnitřní zranění.
Brankář dopadl líp. Žije, ale tu nohu museli amputovat.
Tohle mi chybět nebude. Tyhle tragédie jsou depresivní.
- Máš jenom blbou náladu. - Jez rychleji, sakra.
- Pojďme. - Díky.
Do háje.
Sakra, Cristino.
I s tím řidičem to vlastně dopadlo dobře.
Co tím myslíš?
Ta jeho agresivita ho stála krk.
Jo, ale umřel při tom, co měl rád.
Děláš si prdel, ne?
Na rozdíl od nás. Já myslel, že v té sanitce zestárneme.
A zítra už ji ani nebudeme mít.
Mám novinu. Ramón už starej je.
Nejsem.
Sakra, zvedni to. Dělej.
Haló?
Crisis? No tak, proč mi to nezvedáš?
Jak je ti? Dobrý?
Klid, jsem v pohodě.
Promiň, Julito prudil a přinutil mě jet.
Ale přísahám, že už jedu, jo?
Ne, ne.
Pro jednou v životě přijmi odpovědnost za to, co děláš.
Julio je malej kluk. K ničemu tě nepřinutil.
Omlouvám se. Víš, že to sami nezvládají.
Ale hned jsem tam. Myslel jsem, že spíš.
Věděls, že se bojím a nechci být sama. Bylo ti to u prdele.
Vím, že jsem to posral, je to tak. Ale co mám teď dělat?
A vždyť se zas tolik nestalo.
V pohodě, fakt. Prostě máme jiný priority.
Cože? Co tím vůbec myslíš, Cristino? Neplácej blbosti, hned jsem u tebe.
- Prosím tě. - Ne.
Za chvíli mě pustí a vypadnu odsud. A pak i z téhle země, jak jsem řekla.
Já vím, jedeme pryč, jak jsme plánovali.
Tohle mi nedělej.
- Hele, Crisis... - Nep...
Nepojedeme spolu, Marcusi. Pojedu sama.
Crisis, tohle nedělej. Crisis, Cristino.
- Kurva, šlápni na to. - Uklidni se.
- Přidej, sakra. Není jí dobře. - Vždyť jo, uklidni se!
Neřvi na něj...
Neřvu, ale co tady sakra vůbec dělám?
Sanitka K42.
- Pošlete výbavu. - Spěchá to?
Ano, pospěšte si.
Všem sanitám, pohotovost. V metru došlo k nehodě.
...mezi stanicí Tezonco a Oli...
Potřebujeme tady pomoc.
Potřebujeme všechny sanity.
- Slyšíš? - Opakuju, Tezonco a Olivos.
Na železnici hlásí vážně raněné.
Záchranáři, sanitky a hasiči už tam jedou.
Ramóne, slyšíš mě?
Vím, že máte poslední výjezd, ale hodí se jim každá pomoc.
Překlad titulků: Růžena Svobodová