- Den er da ren, ikke? - Vær ikke så doven.
Du er altid så beskidt, mand.
Lad os komme i sving, unger.
To æsker gaze...
- To? - Ja.
- To flasker sprit, tre flasker ætanol... - Ja?
Fire pakker steriliseret vand...
To pakker medicinsk sæbe...
En pakke kanyler, fire pakker steriliseret vand...
Fire pakker saltvandsopløsning... Og det var det.
Godt.
- Det skal derhen. - Virkelig?
Se, hvad der lå gemt her.
Hold da kæft.
- Har du noget at tilføje, Ramón? - Se der.
Når man taler om solen...
Vær ikke bekymret, sønnike.
De lovede at finde en ny ejer, som passer godt på den.
Du overlader den sikkert til en, der ikke ved noget.
Og jeg fik ikke engang en sidste tur, så jeg kunne sige farvel.
Hvem siger, du aldrig skal køre i den igen?
Vi kan tage en sidste vagt i aften.
- Marcus, vi har lige vasket den. - Vi vasker den igen for Julios skyld.
Kom nu, far.
Hvad siger du, Lety?
- Okay, men kun fordi det er sidste gang. - Ja.
- Kan du tage med, min pige? - Jeg skal tidligt op i morgen.
Vi kan gøre det en anden dag.
Kom nu, doktor...
- Vi gør det i aften. - Sådan. En sidste tur, familie.
Tak.
Godt. Sidste gang, og så er det slut.
INSPIRERET AF DOKUMENTAREN FAMILIA DE MEDIANOCHE
Har I set Bernie?
- Han er i køkkenet. - Tak.
Man pisker ægget og hælder det på panden.
Godt at se dig.
Var du ikke død?
Nu kan jeg se, at du bare festede.
Vær ikke sådan.
- Må vi lige være alene? - Ja, selvfølgelig.
- Undskyld. - Tak.
Tak.
- Ses. - Ses.
Det ikke var i orden at rejse på den måde. Det er jeg ked af.
- Du må ikke være vred. - Jeg er ikke vred.
Jeg var bekymret. Men det havde været rart med et opkald, en sms eller noget.
Du har ret.
Undskyld, jeg lavede rav i den og så bare forsvandt.
Sådan er det.
Du havde brug for at komme væk. Det forstår jeg godt.
Så alt er godt, ikke? Kom.
Hvorfor er du så flink?
Kan du ikke være en lidt større nar eller et røvhul eller...
Det kunne jeg sagtens, men jeg har ikke lyst.
Tingene kommer til at ændre sig meget. Især for Julito.
Ja, men han vænner sig til det.
Det ville være nemmere, hvis hans mor var derhjemme.
- Nu begynder du igen. - Jeg gør jo, hvad du bad mig om, Lety.
Jeg har droppet ambulancen. Jeg begynder på et nyt liv.
Hør nu, Ramón...
Ambulancen var aldrig det sande problem.
Problemet var dig.
Så lad os bare blive ved at spille dumme. For det er mig, du elsker.
- Jeg ved ikke, hvad du taler om. - Du er så stædig.
Kommer du ikke for sent på arbejde?
- Jeg skal nok fortælle, hvordan det går. - Det behøver du ikke.
Farvel.
- Jeg fortæller det alligevel. - Godt så.
Du må forstå, at dit forhold til Bernardo ikke er til din fordel.
Tværtimod, faktisk.
Vi sagde, at du ville ryge ud, hvis du dummede dig igen.
Jeg ved, jeg lavede lort i den.
At jeg gjorde noget forkert.
Bare rolig. Jeg har efterhånden forstået, at du ikke har noget filter.
Alle var målløse, da du havde været hjemme hos os.
Men jeg tror, du brugte det rette ord til at beskrive, hvad du har gjort.
Hør her, doktor...
Jeg har kørt med den ambulance, siden jeg var barn.
Jeg har arbejdet der hele livet.
Der var ingen, der spurgte mig, hvad jeg ville.
Hvad vil du så?
Jeg vil være læge.
Og hvordan skal vi undgå, at du forsvinder igen?
Min far har solgt ambulancen. Så jeg giver alt, hvad jeg har.
Uanset hvad havde det været min førsteprioritet.
Du er for langt bagud, Marigaby
Jeg indhenter det, doktor.
Og du kom ikke til din eksamen, selv om du fik en chance til.
- Jeg taler med min underviser. - Han vil ikke være begejstret.
Du ved godt, jeg tager til USA med dig, ikke?
Sælger I den virkelig?
Ja. Den ryger på pension.
Vi har været meget igennem her.
Jeg har stadig din souvenir herinde.
Hvad?
Vil du sige farvel til ambulancen? En sidste gang?
Vil du?
- Pis. Helt ærligt. - Jeg kommer ud, mand. For fanden.
- Pis. - Det er, fordi du gør mig vild i varmen.
Vi må hellere spise frokost et andet sted. Røvhullerne er her.
Husk nu, at vi ikke må vise frygt.
- Måske skulle vi give dem pengene tilbage. - Det kan vi ikke. Vi har jo brugt dem.
Hvorfor gav du dem de dårlige fotos? Vi havde nogle gamle billeder.
Det er også din skyld.
- Hvad er? - Du gav mig ikke nogen gode.
Det er da ikke min skyld. Og det er mig, der får bank. Ikke dig.
- Han er bevidstløs. - Hjælp!
- Har han det godt? - Hjælp!
- Skynd dig! - Besvimede han?
- Klarer han den? - Flyt jer!
- Hvad skete der? - De stødte hovederne sammen.
- Klarer han den? - Han kommer ikke til at bede om penge.
Manglende pupilreflekser. Vi må tilkalde en ambulance. Nu!
Kom så!
Goddag, don Ramón. Arbejder du her nu?
- Ja, piger. - Dejligt, hvad?
- Tillykke. - Tak.
- Hils Marcus, hvis du ser ham. - Det skal jeg nok.
Tere!
Se. Alle er glade for at have dig her.
Jeg tager dig med de gode steder, så maden er god for dig.
Og til tacosteder, hvor du kan få rabat.
- Jeg vil bare i gang med arbejdet. - Sådan skal det lyde.
Når jeg nu viser dig dit kontor, må du ikke dømme det på størrelsen.
- Det vigtigste er funktionen. - Er det en hentydning?
- Du bliver glad for det. - Det gør jeg helt sikkert.
- Godt så. Jeg kommer tilbage til frokost. - Vi ses senere.
Er der nogen, der ved, hvordan den her virker?
- Du må ikke parkere her. - Ikke?
- Ifølge hvem? - Ifølge os.
Det er sært, hr. betjent. Jeg parkerer her hver dag.
Hvad skal I have for at smutte?
Hvad er dit problem? Kan du ikke se, vi bare taler sammen?
- Jeg ser kun, at I vil tage røven på mig. - Marcus, lad os køre. Det er lige meget.
Kan du se?
Hør på din dame.
Du taler med mig, fjols. Hvad har hun med det at gøre?
Nå, du er en hård negl. Lad mig blot minde dig om én ting.
- Hvad? - Vi er loven!
- Slap af, din nar! - Lad være med det!
Dit røvhul! Du skal ikke...
Du skal ikke røre hende! Hun er gravid, dit røvhul!
- Cristina? Alt vel? - Du skrider bare herfra.
Rend mig, røvhuller!
Alt vel?
- Nej. Det gør ondt. - Pis.
Hej. Klarer du den, min pige?
Vi er der næsten, Crisis.
- Godt klaret, knægt. Du reagerede hurtigt. - Tak. Jeg er redder.
Altså, min far er. Min søster læser på universitetet.
Nå ja. Du er Ramón Tamayos knægt, ikke?
Pepe! Det er Tamayos knægt.
Det kunne jeg have sagt mig selv. Din far lærte mig alt, hvad jeg ved.
Vi tager os af det. Hils din far fra Edgars nevø. Godt klaret!
Du reddede os, Julio.
- Hvad? - Du har forstand på medicin.
Så...?
Få nu ikke nogen skøre idéer igen. Det er sådan, du får os I problemer.
- Du mangler ambitioner, min ven. - Men ikke viden.
- Hej. Professor, jeg vil gerne unds... - Jeg må have deja-vu.
Lad mig gætte. Du vil tage din eksamen for tredje gang?
Tror du bare, vi er til for dig her?
Sikke en arrogance.
- Jeg fortjener ikke en chance til. - Så er vi endelig enige.
- Min fremtid afhænger af det. - Vent lidt, señorita Tamayo.
Gør ikke din fremtid til mit ansvar. Forsøg dig med noget lidt mere originalt.
Jeg kan kun afgøre, om du må blive her. Og mit svar er nej.
Det her er ikke stedet for dig.
Men se det fra den lyse side. Nu kan du køre ambulance uden problemer.
Hvis du er så vild med at være på gaden, så er du bedre tjent med det.
Se. Du har en fremtid.
Ved du hvad? Du har ret.
Jeg søgte ikke ind på medicinstudiet for at blive millionær,
få arbejde på de fineste hospitaler eller udgive min forskning.
Eller for at komme til undervisningen eller deltage i dine eksamener...
Jeg læser medicin, fordi jeg vil hjælpe folk.
Fordi jeg ikke vil se folk dø på gaden.
Jeg vil vide, hvordan jeg får dem på hospitalet eller hjem i live.
Og kan jeg ikke hjælpe alle, så de fleste.
Du skal ikke definere min fremtid. Det er der ingen, der skal.
Jeg skal nok blive læge. Og så vil jeg blæse på hvordan.
Og I bliver alle sammen ved med at gøre nar ad ambulancer og reddere.
Men jeg ville betale for at se jer derude.
Måske skulle du prøve at få lidt beskidte hænder.
Undskyld mig.
Din eksamen skal være perfekt.
Én fejl, og du er ude.
Der bliver ingen fejl.
Første time i morgen. Du har bare at komme.
Bernie. De lader mig gå til eksamen.
Jeg er helt vild glad. Jeg fortæller dig om det senere. Kys.
Dr. Luna...
- Har du brug for et lift, señorita Tamayo? - Nej tak.
Metroen er hurtigere.
Så hvad skylder jeg æren?
Jeg ville bare sige hej og takke dig for forleden.
Der et intet at takke for.
Jeg vil altid være der for dig.
Vær nu ikke så sentimental.
Nå, lod de dig komme tilbage?
- Det siger jeg ikke. Undersøg det. - Du får altid din vilje.
Ikke altid.
Du er skabt til noget stort, señorita Tamayo.
Jeg må hellere komme af sted.
Ja, det må du hellere. For jeg er meget tæt på at kysse dig.
- Hvis jeg tillader det. - Derfor vil jeg ikke engang prøve.
Fornuftigt.
Jeg elsker dig, señorita Tamayo.
Jeg vil ikke forstille mig længere. Hvad du gør med det, er op til dig.
Jeg er virkelig i problemer, hvad?
Jeg ved ikke, hvem jeg skal vælge, så begynd ikke på noget.
Men jeg ved, at jeg må bestå eksamen og bevise, at jeg er klar.
- Tak, fordi du kom, mor. - Det var på et hængende hår.
Jeg er ved at drukne i arbejde.
Burde du ikke også være det?
Jo, jeg har knoklet hele dagen.
Skat, du ved godt, jeg mener studierne. Selv din kæreste har styr på sagerne nu.
Jeg troede faktisk, det var umuligt, men hun overraskede mig.
Jeg sagde sågar, at du kunne lære noget af hende.
Jeg har lært noget. Det er derfor, du skal se axolotlerne, og hvad vi laver.
- Disse to er... - Jeg ved godt, hvad axolotler er.
Godt så.
Kom.
Jeg dropper ud af studiet.
Vil du redde axolotler resten af livet?
Nej, men når jeg ser på dig og Marigaby, indser jeg, at I har noget, jeg ikke har.
- Viljen til at komme frem i livet? - Nej, passion. For lægekunsten.
Hvorfor skal jeg spilde min tid?
Eller underviserens tid? Eller en, der rent faktisk ønsker min plads?
Det er ikke, fordi du er min søn. Jeg spøger ikke med den slags.
Men du har talent. Du må ikke spilde det på den måde.
Prøv at forstå. Du må ikke føle, at jeg ikke synes, det her er vigtigt.
For det er tydeligvis vigtigt for dig, og derfor er det også vigtigt for mig.
Men du kan gøre det her senere i livet. Når du er færdig med din uddannelse.
Efter din turnus.
Du forstår det ikke. Jeg har fundet noget, der gør mig hel.
- Det fuldender mig. - Hold nu op.
Gør ikke det her til en billig sæbeopera.
Jeg vil ikke tvinge dig til noget. Det har jeg aldrig gjort.
Da jeg blev skilt fra din far, og du ønskede at blive i Spanien,
accepterede jeg dit ønske.
Ja.
Du skal vide, at jeg støtter dig i det, du ønsker. Altid.
- Selv om jeg altså ikke forstår, at... - Tak.
Rolig, min dreng. De undersøger hende. Det skal nok gå.
Ramón, hent bare Julio. Jeg finder en måde at møde jer på.
Tænk ikke på det nu.
- Hvis du får brug for den. - Nej, Ramón. Giv mig ikke den.
Vi har ikke brug for ambulancen uden dig. Tag den.
Hvis der opstår en nødsituation med Cris, har du brug for et køretøj.
Og hvis alt er godt, så kommer du. Jeg forklarer Julito det.
- Tak, far. Jeg mener det. - Jeg giver besked.
- Okay. - Kom så.
Både mor...
...og barn...
...har det fint.
- Mange tak, Mario. - Du skal ikke takke mig.
I var heldige.
Cris er ung. Og stærk. Det er en fordel.
Men udsæt hende ikke for den slags fare.
- Må jeg gå nu? - Du har brug for hvile.
Vi må hellere observere dig og barnet i et par timer til for at være helt sikre.
Jeg vil lade jer tale sammen i fred. Men sørg for at få lidt søvn.
Jeg beder Martita om at trække betalingen fra jeres ture.
Han øjner altid en forretning.
Havde du virkelig behøvet at modsætte dig politiet?
- Hvad skulle jeg have gjort? De... - Du ved, hvordan de er.
Ramón gav mig de her, i tilfælde af at vi havde brug for noget.
I tilfælde af at vi skulle et andet sted hen.
I har en tur i aften, ikke? Jeres sidste vagt sammen?
Jo, det var min idé. Men jeg lover, det er den sidste.
Jeg ved, de venter på dig, Marcus, men...
Jeg vil ikke være alene.
Lægen sagde, du havde brug for hvile.
Jeg afleverer nøglerne.
Jeg har talt med mine forældre, men mangler mine søskende.
Jeg må fortælle dem, at vi tager til USA.
To timer. Jeg skynder mig.
Jeg kommer igen.
Hvorfor gav du Marcus ambulancen? Lad os håbe, han ikke bruger den dumt.
- Din bror er optaget. - Men han kommer da, ikke?
- Undskyld. Der kørte ingen busser! - Undskyldninger!
Nå?
De sagde, at jeg kan fortsætte, hvis jeg består eksamen.
Jeg troede, jeg skulle til at give dem tørt på.
- Har du intet at sige? - Jo, tillykke. Hvor er ambulancen?
- Er du ikke glad? - Egentlig ikke.
Jeg kommer til at savne ambulancen.
- Når man taler om djævlen. - Se, hvem der er her.
- Du kom. - Du kommer for sent.
- Gider du lige? - Var alt godt?
Jeg skal skynde mig tilbage.
- Jeg skal bare sige noget. - Hvordan skynde dig?
Helt ærligt. Du sagde, det var vores sidste aften sammen.
- Rolig. - Fandeme nej.
I gør altid bare, hvad I vil.
- Ingen spørger, hvad jeg vil. - Men, Julio...
Når jeg endelig beder om noget, sker det her. Det er ikke i orden!
Det er sidste gang, Marcus.
Du lovede mig det. Det var din idé.
Én udrykning. Ikke hele aftenen. Jeg skal hen til Crisis.
Og så tager vi en snak. Jeg skal fortælle jer noget.
- Hov, det er min plads. - Niks. Du kom for sent.
- Bare ærgerligt. - Knægten er for forkælet, Ramón
- Ryk dig lidt. - Pis.
- Ramón, er du der? - Ja, Carmencita. Vi er her.
Du får mig til at græde. Jeg kommer til at savne dig. Alle de år...
Min far burde invitere dig ud, Carmencita.
Ja, din far er sløv i betrækket.
Han har fået chancen, men tager den aldrig.
Du godeste.
- Sådan, Ramón. - Slutter det virkelig her?
Hvad mener du, Carmencita? Jeg passer blot på mig selv.
I vil altid være mine yndlingsreddere. Jeg kommer sådan til at savne jer.
For at bevise det får I aftenens første opgave.
En ulykke i Tepeyac-området. Den er ikke rapporteret, så skynd jer.
- Modtaget. - Lad os køre.
- Tak for alt, Carmencita. - Selv tak, Ramón.
- Tak for alt. - Tak, Carmencita.
Cris, jeg er af sted lidt længere tid. Sover du?
Kommer snart.
Hvad i...
Bliv i nærheden, stump.
- Godaften. Hvad er der sket? - Godaften.
En person blev påkørt. To svært kvæstede. Mulige indre skader. Førstehjælp påkrævet.
- Er området sikret? - Selvfølgelig.
Men hvad laver han her? Det er ikke et sted for børn.
Min søn er del af holdet.
Som du vil. Men jeg gav ikke grønt lys. Vi skal bruge to bårer.
- Lad os komme i gang, doktor. - Vi tager faste bårer og nakkekraver med.
- Så for satan. - Hej, familie!
Var det ikke en familiebegivenhed? Hvem inviterede ham?
- Følger fjolset efter os? - Rolig, far.
- Lad os komme ud. - Ja.
Kom så. Pak dig godt ind, Julito.
Sikke et sammentræf, hvad?
- Hvad laver du her? - Jeg træner et fodboldhold. Jerntyrene.
Sport er en god måde, at få de unge væk fra gaden på.
Vi spillede mod Vulkanerne, det lokale hold. De havde mange fans med.
Det kom ud af kontrol.
På et tidspunkt tog en af dem sin bil, gav den fuld gas, kørte over banen og bum!
Han kørte Manuel over.
- Målmanden? - Hans ben er knust.
For pokker, hans ben.
Den anden fyr er derovre. Han sidder fast mellem sæderne.
- Vi kan ikke få ham ud. - Er de de eneste tilskadekomne?
Ja. Og så alle dem, der stadig slås derovre.
Vi tager de sværest kvæstede først. Først ham, og så ham i bilen.
- Han har været væk et stykke tid. - Hans puls er svag.
Jeg bandt en jakke om for at standse blødningen.
Godt klaret, Luke.
Det svære bliver at få den væk fra ham. Vi må have ham ud nu.
Vi må arbejde to og to.
Marcus, kom her. Giv ham saltvand, og fastspænd ham fra taljen og ned.
- Javel, doktor. - Far, hvordan går det?
Han er ved bevidsthed, men det bliver svært at få ham ud af bilen.
- Er brandfolkene på vej? - Ja.
Hjælp mig, Julio. Hold fast her.
- Jeg skal tilbage til Cristina. - Bare ærgerligt. Sig, hvad jeg skal gøre.
Vi må skyde båren ind under ham. Giv mig nakkekraven.
Når de er klar foran, rykker vi ham.
Han er fastklemt mellem panelerne. Vi må udelukke indre skader.
- Hvordan går det, Marcus? - Vi giver ham en årepresse på.
Vi skal bruge bjærgningsholdet!
Forbandede brandfolk. De burde være her nu.
Far, løft mig op.
To, tre, nu.
Kan du høre mig, min ven? Jeg er redder og vil hjælpe dig.
Jeg tjekker din puls. Kan du huske, hvad der skete?
Hold godt fast, far.
Vi må løfte bilen for at få ham ud.
Skynd dig at hente dem, Julio.
Rolig, mand.
Marcus har Manuel. Har du brug for hjælp til noget andet?
- Ellers tak. - Jeg må hellere tage med.
Nej, det behøves ikke.
Hurtigt! Det ser ikke godt ud. Han har nok indre blødninger.
En båre. Hurtigt, tak!
Vi må udelukke en indre skade nu!
Træk vejret dybt. Sådan der.
Jeg har hans fødder.
Her kommer han. Lidt til.
Er vi klar? Hurtigt, derhen!
Cris: Jeg overnatter på hospitalet.
Marcus: Jeg kommer snart.
Kom nu, Marcus!
Fokuser. Vi kører dig snart derhen. Vi skal redde ham her.
For fanden, Marigaby. Jeg burde ikke være her.
Hjælp nu, Marcus.
Rolig nu. Jeg hjælper dig.
Jeg forstår ikke altid, hvorfor vi kommer til at savne det her.
Doktor?
Kan han have indre blødninger?
- Far, vi har travlt. Fuld gas. - Jeg kører, så hurtigt jeg kan.
Jeg ved ikke. Det føles, som om vi er en del af noget større.
Noget, der gør en forskel.
Af og til er vi lidt dysfunktionelle, men vi har alle vores opgaver og plads.
Og selv om alt ændrer sig, synes jeg, vi er et godt hold.
For fanden, Cristina.
Sådan noget lort.
Er det Cris?
Hun besvarer ikke mine opkald.
Kan du spise lidt hurtigere, brormand? Hun venter på mig.
De har sikkert givet hende noget at sove på.
- Hun klarer den. - Hun burde svare mig.
- Ring til Mario Alonso. - Nu kommer far.
Bilfyren døde. Indre skader.
Målmanden var heldigere. Han er stabil, men fik amputeret benet.
Jeg kommer ikke til at savne det. De tragedier er som et spark i skridtet.
- Det siger du bare, fordi du er gnaven. - Spis nu.
- Lad os køre. - Tak.
Seriøst.
Cristina, for fanden.
Det endte vel godt for bilfyren, ikke?
Hvad mener du? Han døde, fordi han var voldelig.
Ja, men han døde, mens han lavede noget, han kunne lide.
Hvad fanden, Julio?
I modsætning til os. Jeg troede, vi skulle blive gamle i ambulancen.
Og i morgen har vi den ikke længere.
Jeg er ked af at sige det, men Ramón er allerede ved at blive gammel.
Det passer ikke.
Tag nu telefonen. Tag den.
Hallo.
Crisis? Helt ærligt, skat. Hvorfor svarer du ikke?
Har du det godt?
Rolig. Jeg har det fint.
Undskyld, men Julito begyndte at brokke sig og tvang mig med.
- Men jeg lover, jeg er der snart. - Nej, nej, nej.
For en gangs skyld må du tage ansvar for dine handlinger, Marcus.
Julio er et barn. Han tvang dig ikke til en skid.
Undskyld, Crisis. Du ved, de ikke kan klare de tunge løft.
Men jeg kommer lige straks. Jeg troede, du sov.
Jeg sagde, jeg var bange og ikke ville være alene. Det sked du på.
Okay, Crisis. Hør nu her. Jeg dummede mig. Hvad skal jeg gøre?
Men hold nu op. Så er det heller ikke værre.
Det er lige meget. Vi prioriterer bare forskelligt.
Hvad fanden skal det betyde? Hold nu op. Jeg kommer lige straks.
- Vær nu sød. - Nej.
Jeg er ved at blive udskrevet, og så rejser jeg. Så er jeg ude af landet.
Ja, det har vi planlagt. Vi rejser sammen. Vær nu ikke sådan.
- Hør nu, Crisis... - Vi skal ikke...
Vi skal ikke rejse sammen, Marcus. Jeg tager af sted alene.
Crisis, det må du ikke gøre. Crisis! Cristina!
- For helvede! Ramón, træd på speederen! - Slap af, Marcus.
- Kør hurtigere. Hun har det ikke godt. - Jeg kører hurtigere. Slap af!
Lad være med at råbe ad ham...
Jeg råber ikke, men hvad fanden laver jeg her?
Ambulance K42?
- Vi skal bruge værktøj. - Haster det?
Ja. Skift.
Alle ambulancer, vi har en nødsituation. En kollapset jernbanebro.
Mellem Tezonco og Oli...
- Vi har brug for mere hjælp. - Vi har brug for assistance.
- Kom ind. - Jeg gentager: Tezonco og Olivos.
Der rapporteres om svært kvæstede på jernbanebroen.
Bjærgningshold, ambulancer og brandfolk er på vej...
Ramón, kom ind.
Jeg ved, det er jeres sidste aften, men de har hårdt brug for hjælp.
Tekster af: Cecilie Hassenkam