Ji švari, tiesa?
Nebūk toks tinginys.
Jūs visada tokie murziai, rimtai.
Prie darbo, šeimynėle.
Dvi dėžės marlės...
- Dvi? - Taip.
Du spirito,
trys etanolio...
Taip?
Keturios pakuotės vandens injekcijoms,
dvi medicininio muilo pakuotės,
pakuotė švirkštų.
Vanduo injekcijoms... Keturi.
Taip?
Keturios pakuotės druskos tirpalo.
Ir viskas.
Gerai.
Šitą reikia padėti ten.
Tikrai?
Žiūrėkit, kas čia buvo užsilikę.
Po galais.
- Pasakysi ką, Ramonai? - Žiūrėkit.
Vilką mini, vilkas čia.
Nesijaudink dėl mašinos, sūnau.
Jai žadėjo surast gerą šeimininką, kuris gražiai su ja elgsis.
Atiduosite ją kokiam neišmanėliui.
Ir man jau nebeteks ja pasivažinėti.
Net atsisveikint negaliu.
Kas sakė, kad niekada ja nebevažiuosi?
Važiuojam į paskutinę pamainą šiąnakt?
Markusai, ką tik nuplovėme ją.
Nuplausim dar sykį, dėl Chulijo.
Nagi, tėti.
Lete, ką manai?
Gerai. Tik todėl, kad paskutinį sykį.
Taip!
- Tu gali? - Rytoj man anksti keltis.
Galim kitą dieną.
Nagi, daktare...
Važiuokim šįvakar.
Gerai. Paskutinė pamaina.
Ačiū.
Važiuojam. Paskutinis šokis.
ĮKVĖPTA DOKUMENTINIO FILMO „MIDNIGHT FAMILY“
Nematėt Bernio?
- Virtuvėj. - Ačiū.
Suplaki kiaušinį ir išpili į keptuvę.
Smagu tave matyti, bičiuli.
Ar tu nemirei?
O tu, pasirodo, linksminaisi.
Nebūk toks.
Galit mus palikt trumpam?
Gerai, žinoma.
Atleiskit.
Ačiū.
- Iki. - Iki.
Žinau, nederėjo taip dingti.
Atleisk man.
Prašau, nepyk.
Aš nepykstu.
Aš nerimavau.
Bet...
Būtų buvę gerai, jei būtum paskambinusi ar parašiusi.
Tu teisus.
Atleisk, kad iš pradžių viską sugadinau, o paskui dingau.
Yra kaip yra.
Dingai, nes tau to reikėjo.
Galiu tai suprasti.
Tai viskas gerai, taip?
Nagi.
Kodėl tu toks geras?
Galėtum būti labiau koks
mulkis, šūdžius ar...
Galėčiau. Tik nenoriu.
Gyvenimas pasikeis.
Ypač Chulijui.
Taip, bet jis apsipras.
Jam būtų lengviau, jei namie turėtų mamą.
Tu ir vėl.
Aš darau tai, ko nori tu, Lete.
Atsisakau darbo greitojoje.
Pradedu naują gyvenimą.
Ramonai, klausyk.
Didžiausia problema buvo ne tavo darbas.
O tu pats.
Gerair toliau apsimetinėsim kvailiais.
Nes tu myli mane.
Nesuprantu, ką čia šneki.
Tu tokia užsispyrusi.
Ar tu nevėluoji į darbą?
Pranešiu, kaip seksis.
Nebūtina.
Iki.
Vis tiek pranešiu.
Gerai.
Noriu, kad žinotum, jog jūsų santykiai su Bernardu
neturi įtakos tavo padėčiai mokykloje.
Tiesą pasakius,
net atvirkščiai.
Mes tarėmės, kad jei suklysi dar sykį, būsi išmesta.
Taip, žinau, kad sušikau savo padėtį.
Tiksliau, susimoviau.
Būk rami. Aš jau supratau, kad filtro tu neturi.
Mano namuose visi buvome priblokšti tavo kalbos.
Bet, manau, šįkart
tu tiksliai apibūdinai savo poelgį.
Klausykite, daktare,
greitąja važinėju nuo pat vaikystės.
Ten dirbau visą savo gyvenimą.
Manęs niekas neklausė, ko noriu aš.
O ko tu nori?
Noriu būti gydytoja.
O kaip mes žinosime, kad vėl nedingsi?
Mano tėtis pardavė greitukę.
Taigi, visas jėgas skirsiu mokslams.
Net jei ir nebūtų pardavęs... Tokie mano prioritetai.
Tu daug atsilikai, Marigabe.
Aš pasivysiu, daktare.
Ir į egzaminą neatėjai.
Nepaisant to, jog tau buvo suteiktas antras šansas.
Aš pakalbėsiu su dėstytoju.
Jis tavimi nebus patenkintas.
Juk žinai, kad važiuosiu su tavim į JAV, tiesa?
Jūs rimtai ją parduodate?
Taip.
Ji atitarnavo mums.
Su ja mes tiek daug išgyvenome.
Manyje liko tavo suvenyras.
Ką?
Nori ir tu atsisveikint su greituke ar ką?
Paskutinį kartą?
Ką pasakysi?
Blemba.
Biče.
Eik jau, tuoj išeisiu.
Velnias.
Blemba.
Matai, kad darosi, nes tu varai mane iš proto.
Eime valgyti priešpiečius kitur.
Čia tie šikniai sukiojasi.
Atmink, mes nieko nebijom.
Gal derėtų jiems grąžinti jų pinigus?
Negalim.
Mes juos išleidom, pamiršai?
Kodėl atidavei jiems tas pigias nuotraukas?
Turėjom senų nuotraukų.
Pats kaltas.
- Kodėl? - Negavai man gerų nuotraukų.
Tai ne mano kaltė.
Beje, aš gavau į kailį, o tu ne.
- Jis atsijungė. - Padėkite!
- Jis gyvas? - Padėkite!
- Greičiau! - Jis atsijungė?
- Jis gyvas? - Pasitraukit!
- Kas atsitiko? - Jie susitrenkė galvomis ir...
Ar jam viskas bus gerai? Jis nereaguoja.
Bent jau pinigų neprašys.
Vyzdžiai lėtai reaguoja.
Reikia kviest greitąją.
Greičiau!
Bėkit!
Labas rytas, pone Ramonai.
Dabar dirbsite čia, tiesa?
- Taip, mergaitės. - Smagu.
- Sveikiname. - Ačiū.
- Perduokit linkėjimų Markusui. - Būtinai.
Tere!
Matai? Visi džiaugiasi tave matydami.
Nusivesiu tave ten, kur geras maistas.
Kur gausi gerą nuolaidą.
- Aš noriu pradėt dirbti. - Puikus nusiteikimas.
Tik prašau, nepulk į neviltį išvydęs ankštą savo kabinetą.
Svarbiausia, kad jis veikia.
Tai kaip anas daiktas?
Apsiprasi.
Neabejoju.
Nebetrukdysiu.
- Ateisiu prieš pietų pertrauką. - Iki.
Ar kas žino, kaip tai veikia?
Čia negalima statyt mašinos.
Ne?
Kas pasakė?
Mes.
Keista, pareigūne. Nes čia palieku šią mašiną kasdien.
Kiek norit? Kad atsikabintumėte?
Kas negerai?
Negi nematai, kad mes tiesiog kalbame?
Matau tik tai, kad norit mane išdurti.
Markusai, eime. Nesvarbu.
Girdi?
Paklausyk savo merginos.
Tu kalbi su manim, šūdžiau. Kuo ji čia dėta?
Gerai, smarkuoli. Priminsiu tau vieną dalyką.
- Kokį? - Kad mes čia valdžia!
- Atvėsk, šūdžiau! Atvėsk! - Liaukitės!
Šunsnuki tu. Negali...
Neliesk jos! Ji nėščia, šūdžiau!
- Kristina! Kaip tu? - Dingstam iš čia!
Niekšai!
Kaip tu?
- Skauda. - Blemba.
Sveiki, panele. Kas jums?
Beveik atvažiavom, Krisis.
Šaunuolis, berniuk.
Greitai veikei.
Ačiū. Aš - paramedikas.
Mano tėtis - paramedikas.
Mano sesuo studijuoja mediciną.
Taip. Tu - Ramono Tamajo sūnus?
Pepe!
Jis - Tamajo sūnus.
Turėjau suprasti.
Tavo tėtis mane išmokė visko.
Mes susitvarkysime.
Perduok tėčiui linkėjimų nuo Edgaro sūnėno.
Šaunuolis!
Tu mus išgelbėjai, Chulijau.
Ką?
Išmanai apie mediciną.
Ir ką?
Žinau aš tavo pašėlusias idėjas.
Vėl į bėdą mus įvelsi.
Tau stinga ambicijų, žmogau.
Bet ne žinių.
Sveiki. Profesoriau, noriu atsipra...
Ar man déjà vu?
Atspėsiu. Norite...
Laikyti egzaminą trečią sykį.
Jums atrodo, kad mes visi - jūsų pavaldiniai?
Na ir arogancija.
- Žinau, kad nesu verta kito šanso. - Tuomet sutarta.
Nuo to priklauso mano ateitis.
Luktelėkite, panele Tamajo.
Savo atsakomybės už savo ateitį neverskite man.
Sugalvokite ką nors originaliau.
Aš sprendžiu tik viena - palikti jus ar išbraukti.
Ir mano atsakymas - išbraukti.
Akivaizdu, čia jums ne vieta.
Bet pažvelkite į pliusus.
Dabar galėsite laisvai ir ramiai važinėti savo greitąja.
Jei jums labiau patinka gatvėse, ten ir likite.
Matot? Jūs turite ateitį.
Žinote, ką?
Jūs teisus.
Į medicinos mokyklą stojau
ne tam, kad praturtėčiau
ar dirbčiau geriausiose ligoninėse,
ar daryčiau savo tyrimus.
Ar lankytumėte paskaitas ir laikytumėte egzaminus...
Aš mokausi medicinos, nes noriu padėti žmonėms.
Nes nenoriu, kad žmonės mirtų gatvėse.
Noriu žinoti, kaip galiu jiems padėti gyviems pasiekti ligonines ar namus.
Jei ne visiems, bent jau daugeliui.
Ne jūs lemiate mano ateitį.
Niekas neturi šios teisės.
Aš būsiu gydytoja, ir man nerūpi, ką man teks dėl to padaryti.
O jūs visi šaipotės iš paramedikų.
Bet norėčiau pažiūrėti į jus jų vietose.
Gal jums derėtų kai kada susitepti rankas.
Atleiskite.
Jūsų egzaminas turi būt tobulas.
Viena klaida ir lėksit lauk.
Jų nebus.
Ryt iš pat ryto.
Tik ateikite.
Berni.
Man leido laikyt egzaminą!
Aš tokia laiminga.
Papasakosiu vėliau, gerai? Bučiuoju.
Gyd. Luna.
Jus pavėžėti, panele Tamajo?
Ne, ačiū.
Metro nuvažiuosiu greičiau.
Tai kam turiu būt dėkingas už šią garbę?
Norėjau pasisveikinti
ir padėkoti už tą dieną.
Nėra už ką man dėkoti.
Aš tau visada padėsiu?
Tik nereikia tų sentimentų.
Tai ką? Priėmė tave atgal?
Nesakysiu. Pats sužinok.
Neabejoju, kad priėmė. Tu visad pasieki savo.
Ne visada.
Esi sutverta dideliems dalykams, panele Tamajo.
Manau, man jau metas.
Taip, eik. Antraip tave pabučiuosiu.
O jei leisiu?
Geriau nereikia.
Tada gerai.
Aš myliu tave, panele Tamajo.
Man nusibodo apsimetinėti.
O tu spręsk kaip išmanai.
Aš rimtai įsivėliau, tiesa?
Nežinau, kurį rinktis, todėl nė nepradėsiu.
Žinau viena, privalau išlaikyti egzaminą.
Ačiū, kad atėjai, mama.
Vos spėjau.
Siaubingai daug darbo.
Tu irgi turėtum dirbti.
Ir dirbu. Nė dienos be darbo.
Sūneli,
aš kalbu apie mokslus.
Net tavo mergina susiėmė.
Maniau, kad ji - beviltiška,
bet ji mane nustebino.
Aš net galėčiau iš jos pasimokyti.
Aš jau pasimokiau. Todėl ir norėjau tau parodyti aksolotlius.
Ir tai, ką mes čia darome.
Šie du yra...
Žinau, kas yra aksolotliai. Nereikia aiškinti.
Gerai tuomet.
Eime.
Aš nebesimokysiu medicinos, mama.
Likusį gyvenimą gelbėsi aksolotlius?
Ne. Aš matau, kad
jūs su Marigabe turite tai, ko neturiu aš.
- Norą kažką pasiekt gyvenime? - Ne, aistrą.
Aistrą medicinai.
Kodėl turėčiau švaistyti savo laiką?
Ar mokytojų laiką, ar tų, kurie trokšta ten mokytis
ir galėtų užimti mano vietą.
Sa-sakau tai ne todėl, kad esi mano sūnus, aš į tai žvelgiu rimtai, pats žinai.
Bet tu turi talentą.
Nešvaistyk jo.
Pasistenk suprasti.
Nemanyk, kad man tai neatrodo svarbu,
nes tau akivaizdžiai svarbu, todėl automatiškai tai svarbu ir man.
Bet manau, kad tuo gali užsiimt ir vėliau.
Gavęs išsilavinimą.
Užbaigęs rezidentūrą.
Tu nesupranti. Aš radau tai, kur jaučiuosi pilnas.
- Iš tiesų pilnas. - Liaukis, liaukis.
Nepaversk to pigia muilo opera.
Klausyk, aš tavęs neversiu nieko daryti.
Niekada neverčiau.
Kai išsiskyriau su tavo tėčiu,
ir tu norėjai likti Ispanijoje,
aš sutikau likti, nes to norėjai tu.
Taip.
Žinok, kad palaikau tave visada, jei tik tu to nori.
Visada.
- Net jei ir nesupra... - Ačiū tau.
Būk ramus, sūnau. Tuoj ją apžiūrės. Viskas bus gerai.
Ramonai, važiuok paimti Chulijo.
Aš kaip nors iki jūsų nusigausiu.
Dėl to būk ramus.
Jei prireiks.
Ne, Ramonai. Nereikia.
Be tavęs mums greitoji nereikalinga. Laikyk.
Jei Kris prireiks skubios pagalbos, tau gali prireikti mašinos.
O jei viskas bus gerai, atvažiuosi namo.
Aš viską paaiškinsiu Chulijui.
Ačiū, tėti.
- Aš rimtai. - Pranešk, jei ko reikės.
- Gerai. - Eime.
Ir mama
ir kūdikis
sveiki.
Labai ačiū, Marijau.
Pasilaikyk padėkas sau.
Jums pasisekė.
Kris - jauna.
Ir stipri.
Tai privalumas.
Bet toliau saugok ją nuo tokių situacijų.
- Galiu eiti? - Tau reikia pailsėti.
Bus geriau, jei pastebėsime tave ir kūdikį dar porą valandų.
Kad būtume tikri.
Paliksiu judu pasikalbėti.
Bet būtinai pamiegok.
Perduosiu Martitai, kad mokestį nuskaičiuotų nuo jūsų pacientų.
Jis nepraleidžia šanso.
Ar tau būtina buvo šiauštis prieš tuos farus?
- O ką norėjai, kad daryčiau? Jie... - Juk žinai, kokie jie.
Ramonas paliko man mašiną, jei prireiktų.
Jei reiktų kur nuvažiuoti ar ko.
Tau šįvakar pamaina, taip?
Paskutinė pamaina, kai jūs kartu?
Taip, tai buvo mano mintis. Bet tai paskutinis kartas, pažadu.
Žinau, kad jie laukia tavęs, Markusai, bet...
Aš nenoriu likt viena.
Daktaras juk liepė tau ilsėtis.
Aš tik atiduosiu jiems raktelius.
Kalbėjau su tėvais, dar turiu pakalbėt su sese ir broliu.
Man reikia jiems asmeniškai pasakyti, kad išvykstam į JAV.
Dvi valandos. Aš greit.
Aš grįšiu.
Kodėl greitukę palikai Markusui?
Tikėkimės, kad jis su ja nekvailios.
Tavo brolis turi reikalų.
Bet jis pasirodys, taip?
Atsiprašau, nevažiavo autobusai!
Vis teisiniesi!
Kaip?
Sakė, kad galiu likti mokytis,
jei išlaikysiu egzaminą.
Jau maniau, eisiu muštis.
- Nieko nepasakysi? - Taip, sveikinu.
Kur greitukė?
Tu nesidžiaugi?
Nelabai.
Juk žinai, kad ilgėsiuosi greitukės.
Vilką mini, vilkas čia.
- Viskas gerai. - Žiūrėk, kas atvažiavo.
- Atvažiavai. - Vėluoji!
- Atstok. - Ar viskas ten gerai?
Aš skubu. Turiu grįžti.
- Noriu jums kai ką pasakyti. - Kaip tai skubi?
Liaukis. Juk sakei, tai bus paskutinė mūsų pamaina kartu.
- Ramiai. - Blemba, ne.
Jūs visi darot ką norit.
O niekas neklausia, ko aš noriu.
Bet, Chulijau...
Vienintelį kartą kažko paprašiau, ir še tau kad nori.
Taip nesąžininga!
Juk paskutinis kartas, Markusai.
Tu žadėjai. Tai buvo tavo idėja.
Tik į vieną iškvietimą. Ne visai nakčiai.
Man reikia grįžt pas Krisis.
Tada pakalbėsim. Man reikia kai ką jums pasakyti.
Ne. Čia mano vieta.
Ne. Čia tau už tai, kad vėluoji.
Nieko nepadarysi, brolau.
Šitas vaikis pernelyg išlepintas, Ramonai.
- Pasislink. - Blemba.
Ramonai, kaip girdi?
Puikiai girdžiu, brangi Karmen. Mes klausom.
Aš tuoj apsiverksiu, storuli.
Man jūsų trūks. Tiek metų dirbom kartu.
Tėtis turėtų tave pakviest į pasimatymą, Karmen.
Labai jau lėtas tas tavo tėtis.
Jis nesupranta mano užuominų.
Geras.
- Eik jau, Ramonai. - Ar tikrai viskas baigsis?
Ką čia šneki, brangi Karmen? Aš rūpinuosi savo sveikata.
Jūs visada liksit mano mylimiausiu ekipažu.
Man jūsų trūks.
Ir tam, kad įrodyčiau, atiduosiu jums pirmą iškvietimą šįvakar.
Reikalinga greitoji Tepejako rajone.
Nepranešiau dar apie jį, tad paskubėkite.
- Supratom. - Važiuojam.
Ačiū už viską, brangi Karmen.
Ačiū tau, Ramonai.
- Už viską. - Ačiū, brangi Karmen.
KRIS, AŠ UŽTRUKAU
MIEGI?
TUOJ ATVAŽIUOSIU
Kas čia...
Nenuklysk toli, girdi?
- Labas vakaras. - Labas vakaras.
Kas atsitiko?
Pervažiuotas žmogus, du sunkiai sužeisti,
gali būt pažeisti vidaus organai. Reikalinga skubi pirmoji pagalba.
Ar teritorija saugi?
Žinoma.
Bet ką jis čia veikia?
Čia vaikams ne vieta.
Jis mano sūnus, mūsų komandos narys.
Kaip norite. Tik nesakykite, kad jį praleidau.
Nagi, reikia dviejų neštuvų.
Gerai, paskubėkim, daktare.
Imkim kietus neštuvus ir kaklo įtvarus.
Šunsnukis.
Labas, šeimynėle.
Maniau, būsim tik šeima.
Kas jį pakvietė?
- Tas šiknius mus seka? - Nusiramink, tėti.
- Gerai, lipam. - Eime.
Eime, šeimynėle. Apsigaubk, Chulijau.
Na ir sutapimas, tiesa?
Ką čia veiki?
Žaidžiu futbolą. „Geležinių bulių“ komandoje.
Sportas - geras būdas užimti vaikus iš gatvės.
Žaidėme prieš „Los Vulkánicos“.
Vietos komanda. Susirinko daug jų gerbėjų.
Padėtis įkaito,
ir vienas jų sėdo į automobilį,
įsibėgėjo, ir kaip beprotis
perlėkė per aikštę ir bum!
Pervažiavo Manuelį.
- Vartininką? - Jam sutraiškyta koja.
Po galais, koja.
Kitas - ten, įspraustas tarp sėdynių.
- Negalim jo ištraukti. - Sužeisti tik šie du?
Taip. Ir dar ten.
Apžiūrėkim sunkiausiai nukentėjusius.
Pirma jį, paskui tą, kur mašinoje.
Jis jau kurį laiką čia guli.
Pulsas silpnas.
Suveržiau jam striukę, kad sumažinčiau kraujavimą.
Šaunuolis, Lukai.
Dabar sunkiausia dalis - nuimti tai.
Reikia jį ištraukti.
Pasidalinkime po du.
Markusai, ateik čia.
Suleisk jam druskos tirpalo ir sutvarstyk nuo juosmens žemyn.
- Taip, daktare. - Tėti, kaip jis ten?
Be sąmonės, bet bus sunku jį ištraukti.
- Ar ugniagesiai jau važiuoja? - Taip.
Chulijau, padėk. Laikyk tvirtai.
Man reikia pas Kristiną.
Ne. Blogai. Sakyk, ką man daryt.
Pakišime po juo neštuvus. Duokš kaklo įtvarus.
Kai jie bus pasirengę priekyje, trauksime jį.
Jis įstrigęs tarp skydelių.
Turėkim galvoje, kad gali būt pažeisti vidaus organai.
Kaip sekasi, Markusai?
Dedu jam įtvarą.
Reikia ugniagesių.
Sumauti ugniagesiai. Jau turėtų būti čia.
Tėti, pakelk mane.
Vienas, du, trys, kelk.
Ei, bičiuli, girdi mane? Aš paramedikė. Aš tau padėsiu.
Pamatuosiu tavo pulsą. Atsimeni, kas nutiko?
Laikyk mane tvirtai, tėti.
Tam, kad jį ištrauktume, teks pakelti automobilį.
Greičiau vesk juos čia, Chulijau. Prastai atrodo.
Ramiai, žmogau.
Markusas nunešė Manuelį į greitukę. Dar reikia pagalbos?
- Ne, čia nebereikia. - Gal važiuosiu kartu dėl visa ko.
Ne, nereikia.
Greičiau. Panašu į vidaus kraujavimą.
Neštuvus. Greičiau, prašau.
Nepamirškim, kad gali būt vidiniai sužeidimai!
Giliai kvėpuok, giliai kvėpuok, štai taip!
Laikau pėdą.
Traukiam. Dar.
Viskas? Greičiau čionai.
KRIS: NAKTĮ PRALEISIU LIGONINĖJ
MARKUSAS: AŠ JAU GREIT
Po galais, Markusai.
Susikaupk. Nuvešim tave į vietą, tik pirma išgelbėsim šį žmogų.
Iš viso neturėčiau čia būti, Marigabe.
Markusai, padėk mums.
Ramiai, ramiai. Aš padėsiu.
Kartais nesuprantu, kaip mes galim to ilgėtis.
- Daktare. - Kas?
Ar jam gali būt vidinis kraujavimas?
Tėti, paskubam. Spausk.
Važiuoju taip greit kaip galiu.
Toks įspūdis,
jog dalyvaujam didesniame nei mes patys sumanyme.
Tokiame prasmingame. Suprantat?
Nors kartais nenutuokiam ką darom,
bet kiekvienas mūsų turi savo vietą ir užduotį.
Ir net jei viskas pasikeis, tikiu, kad mes būsim puiki komanda.
Po galais, Kristina.
Velniop.
Ką Kris?
Ji neatsiliepia į mano skambučius.
Valgyk greičiau, bro.
Ji manęs laukia.
Žmogau, neabejoju, kad jai davė vaistų, kad ji kietai užmigtų.
- Viskas jai bus gerai. - Bet ji turėtų atsiliepti.
Pasuk Marijui Alonsui.
Tėtis ateina.
Tas, kurį ištraukėme, mirė. Vidinis kraujavimas.
Vartininkas - stabilios būklės, bet kojos neteko.
Aš to nepasiilgsiu.
Šitos tragedijos lyg spyris į kiaušus.
- Taip kalbi, nes esi prastos nuotaikos. - Valgyk greičiau, pasakiau.
- Važiuojam. - Ačiū.
Rimtai.
Blemba, Kristina.
Bet iš esmės, tam ištrauktam vyrukui viskas gerai, tiesa?
Kuria prasme gerai?
Jis mirė, nes žiauriai elgėsi.
Taip, bet jis mirė darydamas tai, ką mėgo.
Kas per nesąmonės, Chulijau?
Ne taip kaip mes. Maniau, mes pasensime šitoj greitukėj.
O jau rytoj mes jos nebeturėsime.
Staigmena, brolau. Ramonas jau sensta.
Netiesa.
Atsiliepk, nagi, atsiliepk.
Alio.
Krisis? Mieloji, kodėl neatsiliepei?
Kaip tu? Viskas gerai?
Nusiramink, man viskas gerai.
Atleisk man, Chulijus užsispyrė ir privertė mane važiuot kartu.
Bet prisiekiu, aš tuoj atvažiuosiu, girdi?
Ne, ne.
Nors sykį gyvenime prisiimk atsakomybę už savo veiksmus, Markusai.
Chulijus - vaikas. Nieko jis tavęs neprivertė.
Atleisk man. Juk žinai, kad jie negali sunkiai kelti.
Bet aš tuoj būsiu. Maniau, tu miegojai.
Aš tau sakiau, kad man buvo baisu ir nenorėjau likt viena. O tau nusispjaut.
Aš susimoviau, žinau. Taip. Tai ką man dabar daryti?
Bet juk nieko čia rimto, liaukis.
Viskas gerai, žinoma. Tik mūsų prioritetai skirtingi.
Ką čia šneki? Ką tai reiškia? Liaukis, aš tuoj būsiu.
- Prašau. - Ne.
Mane tuoj išrašys ir aš išvyksiu.
Išvažiuosiu iš šalies, kaip ir žadėjau.
Juk mes planavome, kad vyksim kartu.
Liaukis, nekalbėk taip.
- Klausyk, Kris... - Mes ne...
Mes niekur kartu nevysim, Markusai. Aš keliausiu viena.
Krisis, nedaryk šito. Krisis. Kristina.
- Blemba, Ramonai, spausk! - Nusiramink, Markusai.
- Važiuok greičiau. Jai prastai! - Aš važiuoju. Nusiramink!
Nešauk ant jo...
Aš nešaukiu, bet aš čia neturėjau būti!
42-a greitoji.
- Mums reikia įrankių. - Ar tai skubu?
Taip.
Visų ekipažų dėmesiui, avarija metro linijoje
tarp Tezonko ir Oli...
Reikia daugiau žmonių.
Reikia daugiau greitosios pagalbos ekipažų.
- Kaip girdite? - Kartoju tarp Tezonko ir Olivoso.
Ant paaukštinto geležinkelio rimtai sužeisti žmonės.
Ten vyksta gelbėtojai, greitųjų ekipažai ir gaisrininkai...
Ramonai, kaip girdite?
Žinau, tai paskutinė jūsų naktis, bet gal nuvažiuosit? Ten reikia daug pagalbos.
Išvertė Egidija Namavičė