Den er ren nok.
- Ikke vær så lat. - Du er alltid så møkkete av deg.
La oss sette i gang.
- To esker med gasbind... - To?
- To med alkohol, tre med etanol... - Ja?
Fire med sterilt vann.
To pakker med såpe...
En pakke med sprøyter.
- Vann til injeksjon... Fire. - Ja?
Fire med saltløsning.
Og det var alt.
Greit.
- Det skal dit. - Ja vel?
Se hva jeg fant.
Pokker.
Oi.
- Noe du vil si, Ramón? - Se.
Når man snakker om sola...
Ikke bekymre deg. De lovte å finne en eier som vil ta vare på henne.
Det er sikkert noen som ikke kan noen ting.
Jeg fikk ikke være med en siste tur for å ta farvel.
Hvorfor skal du ikke få være med igjen?
- Vi kan jobbe et siste skift i natt. - Vi har vasket henne.
Vi kan vaske henne igjen for Julio.
Kom igjen.
Hva synes du, Lety?
- Greit, siden det er siste gang. - Ja!
- Blir du med? - Jeg må opp tidlig.
En annen dag?
- Kom igjen, doktor. - Vi gjør det i natt.
- Greit. En siste tur. - Takk.
En gang til, så er det over.
INSPIRERT AV DOKUMENTAREN FAMILIA DE MEDIANOCHE
Har du sett Bernie?
- På kjøkkenet. - Takk.
Du pisker egget og legger det i pannen.
Godt å se deg.
Var ikke du død?
Eller spilte du bare død?
Ikke vær sånn.
- Kan vi få være litt alene? - Selvfølgelig.
- Beklager. - Takk.
- Ha det.
Det var galt bare å dra.
Unnskyld. Ikke vær sint, vær så snill.
Jeg er ikke sint.
Jeg var bekymret. Det ville vært hyggelig å få en telefon eller melding.
Du har rett. Jeg er lei for at jeg rotet til alt og så ignorerte deg.
Det var det.
Du måtte dra. Det var det du trengte.
Jeg forstår det.
Alt i orden? Kom igjen.
Hvorfor er du så hyggelig? Kan du ikke være mer...
- En idiot, drittsekk eller... - Selvfølgelig, men det vil jeg ikke.
Ting vil bli annerledes.
- Særlig for Julito. - Ja, men han venner seg til det.
Ville vært enklere om moren hans var hjemme.
- Nå begynner du igjen. - Jeg gjør som du vil.
Jeg sluttet med ambulansen. Jeg har begynt et nytt liv.
Ramón...
Ambulansen var ikke problemet.
Det var du.
Vi kan late som om vi er dumme.
- Det er meg du elsker. - Jeg forstår ikke hva du mener.
- Du er så sta. - Kommer ikke du for sent på jobb?
- Jeg skal fortelle hvordan det går. - Det trenger du ikke.
Ha det.
- Jeg gir beskjed uansett. - Ok.
Forholdet ditt til Bernardo gir deg ingen fordeler.
Jeg vil si det gir deg det motsatte.
- Du hadde én sjanse til. - Jeg vet det gikk til helvete.
- Jeg mener... Det var galt. - Jeg forstår nå at du ikke eier filtre.
Alle var målløse etter at du hadde vært på besøk hos meg.
Men jeg mener du for første gang har brukt rett ord på å beskrive det du har gjort.
Doktor...
Jeg har kjørt i ambulansen siden jeg var liten. Jobbet der hele livet.
Ingen spurte hva jeg ønsket.
Hva ønsker du?
Jeg vil bli lege.
Hvordan unngår vi at du forsvinner igjen?
Pappa har solgt ambulansen. Jeg vil satse alt.
Uansett ville dette være min prioritet.
Du ligger for langt etter.
Jeg kan ta det igjen.
Du rakk ikke eksamen.
Selv om du fikk en sjanse til.
- Jeg skal snakke med læreren. - Han vil ikke være særlig glad.
Jeg blir med deg til USA.
Skal dere virkelig selge den?
Ja. Hun skal pensjoneres.
Vi har vært igjennom så mye her.
Jeg har suveniren din her.
Hva?
Vil du ta farvel med ambulansen? En siste gang?
Er du med?
Faen.
- Du... - Gi deg. Jeg kommer ut.
- Pokker. - Faen.
Det skjer fordi du gjør meg gal.
Vi bør spise lunsj et annet sted. Drittsekkene er tilbake.
Vi skal vise dem at vi ikke er redde.
- Kanskje vi bør gi dem pengene igjen. - Det kan vi ikke. Vi har brukt alt.
Hvorfor ga du dem de dårlige bildene? Vi hadde bilder fra før.
Det er også din skyld. Du ga meg aldri noen gode bilder.
Det er ikke min skyld. Dessuten er det jeg som får bank. Ikke du.
- Han er ute. - Hjelp!
- Går det bra? - Besvimte han?
- Går det bra? - Unna.
- Hva skjedde? - De slo hodene sammen...
- Går det bra? Han er bevisstløs. - Han vil ikke be om pengene sine.
Hyporefleksive pupiller. Ring etter ambulanse.
- Nå! Fort! - Kom igjen!
God morgen, Ramón. Jobber du her nå?
- Ja, jenter. - Det er bra.
- Gratulerer. - Takk.
- Hils Marcus om du ser ham. - Det skal jeg.
Tere!
Alle er glad for at du er her.
Jeg skal ta deg med til steder hvor du får god mat.
Og til taco-stedene hvor du får rabatt.
- Jeg vil komme i gang. - Sånn skal det være.
Jeg skal vise deg kontoret, men ikke si noe på størrelsen.
Det viktigste er at det fungerer.
Har det en dobbel betydning?
- Du vil venne deg til det. - Sikkert.
- Jeg skal gå. Jeg kommer til lunsj. - Vi ses.
Vet noen hvordan denne virker?
- Du kan ikke parkere her. - Ikke?
Ifølge hvem?
Oss.
Det er rart. Jeg parkerer her hver dag.
- Hvor mye koster det å bli kvitt deg? - Hva er problemet ditt?
- Ser du ikke at vi bare prater? - Jeg ser at du prøver å føkke med meg.
La oss dra, Marcus. Det gjør ikke noe.
Der ser du.
Hør på jenta di.
Du snakker med meg, din idiot. Ikke henne.
Er du tøff? La meg minne deg på noe.
- Hva da? - Vi er myndighetene.
- Rolig, din dritt! - Gi deg!
Din jævel! Du kan ikke...
La henne være! Hun er gravid, din dritt!
- Christina! Går det bra? - La oss stikke!
Dra til helvete!
Går det bra?
- Det gjør vondt. - Faen.
Går det bra?
Vi er snart framme.
Bra jobbet, gutt. Du var rask.
Jeg er paramedic. Eller pappa er det. Søsteren min studerer ved universitetet.
Ja! Du er Ramón Tamayos sønn, ikke sant?
Pepe! Han er Tamayos sønn.
Det burde jeg skjønt. Faren din har lært meg alt jeg kan.
Vi skal ta oss av ham. Du må hilse til faren din fra Edgars nevø.
- Bra jobbet! - Du reddet oss, Julio.
- Hva? - Du kan førstehjelp. Så...
Men ikke få sprøe ideer igjen. Det er sånn vi får problemer.
Du mangler ambisjoner.
Men ikke kunnskap.
- Hei. Professor, jeg vil få unnskylde... - Jeg har visst déjà vu.
La meg gjette. Du vil... ta eksamen for tredje gang?
Tror du vi står på pinne for deg?
Du er jammen arrogant.
- Jeg fortjener ikke flere sjanser. - Da er vi enige.
- Framtiden min er avhengig av dette. - Vent litt...
Framtiden din er ikke mitt ansvar.
Prøv med noe litt mer originalt.
Jeg kan bare avgjøre om du får bli eller må gå.
Svaret mitt er nei.
Dette er ikke stedet for deg. Men se positivt på det.
Nå kan du få kjøre rundt i ambulansen din uten å få problemer.
Hvis det er din greie å være på gata, så har du det bedre der.
Ikke sant? Der har du en framtid.
Vet du hva?
Du har rett.
Jeg begynte ikke å studere medisin for å bli rik,
for å jobbe på fine sykehus, for å publisere forskningen min...
Eller for å høre på forelesninger, ta eksamen...
Jeg studerer medisin fordi jeg vil hjelpe folk.
Så folk ikke dør på gata.
Jeg vil vite nok til at jeg får dem på et sykehus eller hjem.
Iallfall så mange som mulig.
Du definerer ikke min framtid. Det gjør ingen.
Jeg skal bli lege. Spiller ingen rolle hva jeg må gjøre.
Dere gjør alle narr av ambulanser og ambulansearbeidere,
men jeg skulle likt å se dere der ute.
Da måtte dere ha skitnet til hendene.
Unnskyld.
Eksamen må være perfekt.
Én eneste feil, og du er ute.
Det blir ingen feil.
I morgen tidlig. Det er best du møter opp.
Bernie. De lar meg få ta prøven.
Jeg er så jævlig glad. Jeg forteller mer senere. Suss!
Dr. Luna.
Trenger du skyss, frøken Tamayo?
Nei takk. Det er raskere med undergrunnen.
Det var en hyggelig overraskelse.
Jeg ville si hei og takke for hjelpen her om dagen.
Ingenting å takke for.
Jeg er alltid her for deg.
Ikke bli sentimental.
Tok de deg tilbake?
- Det får du finne ut av selv. - Du får det alltid som du vil.
Ikke alltid.
Du er ment for store ting, frøken Tamayo.
Jeg tror jeg må gå.
- Ja, for jeg vil så gjerne kysse deg. - Om jeg tillater det.
- Jeg skal ikke prøve. - Bra.
Jeg elsker deg, frøken Tamayo.
Jeg vil ikke late som lenger. Hva du gjør, det er opp til deg.
For et rot.
Jeg vet ikke hvem jeg skal velge, så ikke begynn!
Men jeg vet jeg må stå på eksamen og vise at jeg er klar.
- Takk for at du kom, mamma. - Det var bare så vidt. Så mye å gjøre.
Har ikke du også det?
Jo. Jeg har jobbet i hele dag.
Vennen... Du vet jeg mener studiene.
Selv kjæresten din har tatt seg sammen. Trodde ikke det var mulig,
men hun overrasket meg. Jeg tror du kan lære litt av henne.
Jeg har lært. Derfor ville jeg vise deg axolotlene og det vi gjør her.
- Disse to... - Jeg vet det. Du trenger ikke forklare.
Greit.
Bli med meg.
Jeg slutter på skolen.
Skal du redde axolotler resten av livet?
Nei, men når jeg ser på deg og Marigaby, ser jeg at dere har noe jeg ikke har.
- Viljen til å klare seg? - Lidenskap. En lidenskap for medisinen.
Hvorfor kaste bort tiden?
Eller lærerens tid, eller noen som ønsker å være der og kan ta min plass?
Det er ikke fordi du er sønnen min, og jeg tuller ikke med sånt, men du har talent.
Ikke kast det bort.
Prøv å forstå. Du skal ikke tro at jeg ikke mener det er viktig.
Det er viktig for deg, og derfor er det viktig for meg.
Men du kan gjøre dette senere i livet.
Når du er ferdig med å studere, med turnusen.
Du forstår ikke. Dette gjør meg hel.
- Helt hel. - Slutt.
Ikke gjør dette til en billig såpeopera.
Jeg skal ikke tvinge deg.
Det har jeg aldri gjort.
Da vi skilte oss og du ville bo i Spania, aksepterte jeg at det var ditt ønske.
Ja.
Jeg støtter deg uansett hva det er. Alltid.
- Selv om jeg ikke helt forstår... - Takk.
Slapp av. De sjekker henne. Det går bra.
Du får hente Julio. Jeg kommer meg dit på et vis.
Ikke bekymre deg.
- I tilfelle du trenger dem. - Nei, ikke gi meg dem.
Vi trenger ikke ambulansen uten deg. Behold dem.
Hvis Cris får problemer, vil du trenge skyss.
Hvis hun har det bra, kommer du. Jeg kan forklare det til Julito.
Takk, pappa.
- Jeg mener det. - Si ifra om du trenger noe. Kom igjen.
Både moren...
og babyen... har det bra.
- Tusen takk, Mario. - Spar takken.
Dere var heldige.
Cris er ung og sterk. Det er en fordel.
Men ikke sett henne i slik fare.
- Kan jeg gå nå? - Du må hvile.
Vi får holde et øye med deg og babyen i noen timer for å være sikre.
Jeg skal la dere være alene.
Men få deg litt søvn.
Jeg ber Martita trekke konsultasjonen fra turene deres.
Han utnytter enhver situasjon.
Trengte du å krangle med politiet?
- Hva skulle jeg gjøre? - Du vet hvordan de er.
Ramón ga meg disse i tilfelle vi trenger noe.
I tilfelle vi må dra et sted eller noe.
Du må jo kjøre i kveld. Det siste skiftet sammen.
Ja, det var min idé, men det er siste gang, det lover jeg.
Jeg vet de venter på deg...
Men jeg vil ikke være alene.
Legen sa du må hvile deg.
La meg gi dem nøklene. Jeg må fremdeles snakke med søsknene mine.
Jeg må fortelle dem at vi skal dra til USA.
To timer, så er jeg tilbake.
Jeg kommer.
Hvorfor ga du Marcus ambulansen? Håper han ikke kødder med den.
- Broren din har det travelt. - Men han kommer vel?
- Beklager. Det var ingen busser. - Unnskyldninger!
Nå?
De sa at jeg får fortsette om jeg står på eksamen.
Jeg trodde jeg måtte banke dem.
- Ikke noe du vil si? - Gratulerer. Hvor er ambulansen?
- Gleder du deg ikke? - Jeg kommer til å savne ambulansen.
Der har vi den.
- Det går bra. - Se hvem det er.
- Du kom. - Du er sen!
- Vær grei. - Går det bra?
- Jeg må tilbake. Jeg må bare si noe. - Hva mener du?
Du sa det var siste kvelden sammen.
- Rolig. - Faen heller. Dere gjør som dere vil.
- Ingen spør hva jeg vil. - Julio...
Den ene gangen jeg ber om noe, så skjer det her. Det er så urettferdig!
Det er den siste kvelden.
Du lovte det. Det var din idé.
Bare den første jobben. Ikke hele natten. Jeg må se til Crisis.
Så må vi ta en prat. Det er noe jeg må si.
- Nei, det er min plass. - Det skjer når du er sen.
- Du må bare gi deg. - Gutten er bortskjemt.
- Flytt deg. - Faen.
- Ramón, hører du meg? - Vi hører deg, kjære Carmen.
Du vil få meg til å gråte.
Jeg vil savne dere. Vi har jobbet sammen så lenge.
Pappa burde be deg med ut, Carmen.
Han er litt treg. Jeg har hintet, uten noen reaksjon.
- Oi! - Greit.
- Pokker. - Er dette slutten?
Hva mener du? Jeg passer bare på meg selv.
Dere vil alltid være favorittene mine. Jeg vil savne dere så.
For å bevise det, skal jeg gi dere en nødsituasjon i Tepeyac-området.
Men dere må være raske.
- Greit. - Kom igjen.
- Takk for alt, kjære Carmen. - Takk, Ramón.
- For alt. - Takk, kjære Carmen.
JEG BLIR UTE LITT LENGER, CRISIS. SOVER DU? KOMMER SNART.
Hva i...
Ikke stikk av.
Hei. Hva slags nødsituasjon er det?
Noen er påkjørt, to er alvorlig skadet, mulige indre skader.
- Er området sikret? - Selvfølgelig.
Hva gjør han her? Dette er ikke et sted for unger.
- Han er en del av teamet. - Ikke si til noen at jeg slapp ham inn.
- Vi trenger to bårer. - Vi får forte oss, doktor.
- Vi tar den stive båren og to nakkekrager. - Pokker.
- Hei, familien min! - Kun familien, sa du. Hvem inviterte ham?
- Drittsekken følger oss. - Rolig.
- Kom igjen. - Ja, kom.
Kom igjen. Kle på deg, Julito.
- For en tilfeldighet. - Hva gjør du her?
Jeg er på et fotballag. Los Toros de Hierro.
Idrett får ungene bort fra gata. Vi spilte mot Los Vulkánicos.
Det lokale laget. De har med supportere.
Det gikk litt langt, og en av dem satte seg i bilen sin,
kjørte over banen i full fart, og pang! Han kjørte på Manuel.
- Keeperen? - Beinet er knust.
Den andre fyren er der. Han sitter fast mellom setene.
- Vi får ham ikke ut. - Er det de skadde?
Ja, og alle de som fremdeles slåss der borte.
Vi sjekker de alvorligste skadene først. Ham først, og så han i bilen.
- Han har vært ute en stund. - Svak puls.
Jeg brukte jakken min for å stoppe blødningen.
Bra jobbet. Det vanskelige blir å fjerne denne.
Vi må ta ham ut. Vi deler oss i to lag.
Marcus! Gi ham saltløsning og bedøv ham fra livet og ned.
- Ok. - Hvordan går det?
Han er bevisst, men det blir vanskelig å få ham ut.
- Kommer brannvesenet? - Ja.
Hjelp meg, Julio. Hold fast her. Jeg må se til Cristina.
Nei. Si hva jeg må gjøre.
Vi skal skyve båren under. Gi meg nakkekragen.
Vi flytter ham når de er klare foran.
Han sitter fast. Vi må først utelukke indre skader.
Hvordan går det?
- Jeg fester et turniké før han flyttes. - Vi må ha hjelp til å få ham ut.
Jævla brannvesen. De burde vært her.
Løft meg opp. En, to, tre.
Jeg er ambulansearbeider. Jeg skal hjelpe deg.
Jeg tar pulsen din. Husker du hva som skjedde? Du må holde meg, pappa.
Vi blir nødt til å få løftet bilen.
Hent dem, Julio. Det ser ille ut.
Forsiktig.
Marcus har Manuel i ambulansen. Trenger du noe?
- Nei, det går bra. - Jeg får bli med, sånn i tilfelle.
Det er ikke nødvendig.
Fort. Det ser ille ut. Antakelig indre blødninger.
Vi trenger en båre fort.
Vi må utelukke indre skader.
Pust dypt. Sånn, ja.
Jeg har føttene!
Han kommer ut. Mer, mer, mer.
Er vi klare? Fort. Her borte.
CRIS: JEG BLIR HER I NATT
MARCUS: JEG KOMMER SNART
Kom igjen, Marcus.
Konsentrer deg. Vi skal kjøre deg. Vi må redde ham først.
- Pokker. Jeg skulle ikke være her. - Hjelp oss.
Rolig. Jeg skal hjelpe deg.
Hvorfor vil vi savne dette?
- Doktor. - Hva?
Kan han ha indre blødninger?
- Vi må forte oss. - Jeg kjører så fort jeg kan.
Det føles som om vi er en del av noe større enn oss selv.
Noe som utgjør en forskjell.
Vi kan være dysfunksjonelle, men vi har våre jobber og våre ting.
Selv om alt blir forandret, så er vi et bra team.
Faen heller, Cristina.
Faen.
Er det Cris?
Hun tar ikke telefonen.
Spis fortere. Hun venter på meg.
De ga henne nok noe så hun fikk sove.
- Det går bra. - Men hun ville svart meg.
- Ring Mario Alonso. - Pappa kommer.
Fyren døde. Intern ruptur.
Keeperen har det bedre. Han er stabil, men mistet beinet.
Jeg vil ikke savne det. Sånne tragedier er et spark i balla.
- Du er bare i dårlig humør. - Spis fortere.
- Vi drar. - Takk.
- Seriøst. - Faen, Christina.
Det gikk bra med ham i bilen, ikke sant?
Hva mener du?
- Han døde fordi han var voldelig. - Han døde mens han gjorde det han elsket.
Hva faen, Julio?
Ikke som oss. Trodde vi ville bli gamle i denne ambulansen.
I morgen har vi den ikke lenger.
I tilfelle du ikke har merket det så er Ramón alt gammel.
Nei da.
Ta telefonen.
Hallo.
Hvorfor svarer du ikke når jeg ringer? Hvordan går det? Er alt i orden?
Jeg har det bra.
Julito kjeftet og tvang meg til å bli med. Men jeg kommer snart.
Nei, nei, nei.
For en gangs skyld må du ta ansvar for handlingene dine.
Julito er liten. Han tvang deg ikke til å gjøre noe.
Beklager. Men de kan ikke løfte tungt.
Jeg kommer straks. Jeg trodde du sov.
Jeg sa at jeg var redd, at jeg ikke ville være alene, men du dreit i det.
Jeg vet at jeg rotet det til. Hva skal jeg gjøre nå?
Men det gjør da ikke noe.
Det går bra. Vi prioriterer forskjellig.
Hva faen? Hva mener du? Gi deg. Jeg kommer straks.
- Vær så snill. - Nei.
Jeg skal skrives ut, så drar jeg. Så stikker jeg fra dette landet.
Vi har planlagt å gjøre det sammen. Ikke gjør det.
- Crisis... - Vi skal ikke...
Vi skal ikke dra sammen, Marcus. Jeg drar alene.
Ikke gjør det, Crisis. Cristina.
- Tråkk på gassen. - Slapp av.
- Kjør fortere. Hun har det ikke bra. - Jeg kjører fort.
Ikke kjeft på ham.
Jeg gjør ikke det, men hva faen gjør jeg her?
Ambulanse K42?
- Vi trenger verktøy. - Haster det?
Alle ambulanser, metroen har kollapset...
...mellom Tezonco og Oli...
Vi trenger hjelp.
Vi trenger ambulanser.
- Hører dere? - Tezonco og Olivos.
Det er flere skadde ved banen.
Beredskapsteam, ambulanser og brannvesenet er på vei.
Ramón, hører du?
Jeg vet det er siste kvelden, men jeg håper dere kan dra. De trenger hjelp.
Tekst: Tina Shortland