Saj je čist.
- Ne bodi tak lenuh. - Vedno si tako nemaren.
Na delo, družina!
Dve škatli gaz.
- Dve? - Ja.
Dve steklenički alkohola, tri etanola...
- Aha. - Štiri enote vode za brizge.
Dva paketa kirurškega mila.
En paket injekcij.
Voda za injekcije... Štiri.
Štiri fiziološke raztopine. To je vse.
Prav.
To gre tja.
- Res? - Glejte, kaj je bilo skrito tu.
Presneto.
- Boš kaj rekel, Ramón? - Glej.
Mi o volku...
Ne skrbi. Obljubili so, da bojo našli lastnika, ki bo lepo delal z njim.
Najbrž ga boš dal nekomu, ki nima pojma. Pa zadnja vožnja?
Za slovo.
Kdo je rekel, da se ne boš poslovil?
- Pojdimo nocoj na zadnjo vožnjo. - Očistili smo ga.
Spet ga bomo. Za Julia.
Daj no, oči.
Kaj praviš, Lety?
- Prav. Samo zato ker je zadnjič. - Ja!
- Greš lahko z nami? - Zgodaj moram vstati.
Lahko gremo kdaj drugič.
- Daj no, zdravnica. - Pojdimo nocoj.
- Prav, zadnji šiht, družina. - Hvala.
Gremo. Še enkrat in konec.
PO DOKUMENTARCU FAMILIA DE MEDIANOCHE
Kje je Bernie?
- V kuhinji. - Hvala.
Razžvrkljaj jajce in ga daj v ponev.
Lepo te je videti.
Nisi mrtva?
Zdaj vidim, da si se zabavala.
Ne bodi tak.
- Naju pustita malo sama, prosim? - Ja, seveda.
Oprostita.
Hvala.
- Adijo. - Adijo.
Vem, da ni bilo v redu, da sem kar šla.
Oprosti.
- Prosim, ne jezi se. - Saj se ne.
Skrbelo me je. Ampak...
- Klic ali sporočilo bi me pomirila. - Prav imaš.
Oprosti, da sem zmešala drek in šla.
Pustiva to.
Si pač morala iti.
Razumem.
Vse je v redu med nama, ne? Daj no.
Zakaj si tako prijazen? Ne bi mogel biti malo...
Večji tepec, kreten ali ...
Seveda, pa nočem biti.
Veliko se bo spremenilo. Še posebej za Julita.
Ja, ampak se bo navadil.
Laže bi mu bilo, če bi bila mama doma.
- Pa smo spet tam. - Saj počnem, kar hočeš, Lety.
Pustil sem rešilca. Začenjam živeti drugače.
Veš, Ramón,
prava težava ni bil nikoli rešilec.
Težava si bil ti.
Prav, pa se še naprej sprenevedajva. Jaz sem tisti, ki te ljubi.
- Ne vem, o čem govoriš. - Trmasta si.
Ne boš zamudil v službo?
- Obvestil te bom, kako mi gre. - Saj ni treba.
Adijo.
- Vseeno te bom obvestil. - Prav.
Upam, da razumeš, da zaradi zveze z Bernardom ne boš imela prednosti.
Pravzaprav je obratno.
- Rekli sva, da boš drugič letela. - Ja, vem, da sem zajebala.
- Hočem reči, da sem ravnala narobe. - Ne skrbi, vem, da govoriš brez cenzure.
Na zadnjem obisku so vsi ostali odprtih ust.
Ja, ampak tokrat si uporabila pravi izraz za opis tega, kaj si naredila.
Veste, ga. zdravnica,
v rešilcu se vozim, odkar hodim.
Že vse življenje delam v njem. Nihče me ni vprašal, kaj hočem.
- In kaj hočeš? - Rada bi bila zdravnica.
Kako naj vemo, da ne boš spet izginila?
Oče je prodal rešilca. V celoti se bom posvetila študiju.
Tudi če ga ne bi, ima to prednost.
Preveč zaostajaš, Marigaby.
Nadoknadila bom.
Nisi prišla na izpit.
Čeprav si dobila drugo priložnost.
- Govorila bom s profesorjem. - Ne bo zadovoljen s tabo.
Saj veš, da grem s tabo v ZDA, ne?
Ga boste res prodali?
Ja.
Upokojil se je.
Veliko smo preživeli skupaj.
Tu imam še vedno spomin nate.
Kaj? Se bova poslovila od rešilca ali ne?
Še zadnjič?
Si za?
Klinc.
Mater.
Saj bom prišel ven.
Prekleto.
- Klinc. - To je zato, ker me spravljaš ob pamet.
Pojdiva jest kam drugam. Tisti kreteni so tu.
Tu sva, da pokaževa, da naju ni strah.
Rajši jim vrniva denar.
Ne moreva. Vse sva zapravila, si pozabil?
Zakaj si jim dala tiste cenene fotke? Nekaj starih, dobrih sva imela.
Tudi ti si kriv.
- Zakaj? - Nisi mi dal dobrih fotk.
Nisem jaz kriv. Poleg tega bojo pretepli mene, ne tebe.
- Omedlel je. - Na pomoč! Pomagajte!
- Hitro! - Je omedlel?
- Umaknite se! Kaj se je zgodilo? - Z glavo sta udarila.
- Ne odziva se. - Vsaj ne bo zahteval denarja nazaj.
Zenice se slabo odzivajo. Rešilca moramo poklicati. Hitro!
Teci!
Dobro jutro, g. Ramón. Zdaj delate tu, ne?
- Tako je. - Lepo, kaj?
- Čestitam. - Hvala.
- Pozdravite Marcusa. - Bom.
Tere!
Vidiš? Vsi so veseli, da te vidijo.
Peljal te bom jest tja, kjer imajo dobro hrano zate.
In v bistroje, kjer dobiš popust na tacose.
- Rad bi začel delati. - To je beseda.
Prosim, ne sodi pisarne po velikosti, ta ni pomembna.
Pomembno je delo.
Se tu skriva dvojni pomen?
- Vzljubil jo boš. - Gotovo.
- Pustil te bom delati. Vrnem se za kosilo. - Se vidiva.
Ali kdo ve, kako to dela?
- Tu ne smeš parkirati. - Ne?
Kdo to pravi?
Midva.
Čudno. Vsak dan parkiram tu.
- Koliko hočeta, da se pobereta? - Kaj je tvoj problem?
- Ne vidiš, da samo klepetava? - Zajebati me hočeta.
Marcus, greva. Saj je vseeno.
Vidiš?
Punco poslušaj.
Z mano govoriš. Kaj ima ona pri tem?
Silak si. Samo na nekaj bi te opozoril.
- Kaj? - Policista sva.
- Pomiri se, kreten! - Nehajta! Prasec, ne moreš...
Pusti jo! Noseča je, kreten!
- Cristina! Si dobro? - Poberiva se.
Odjebita, kretena!
Si dobro?
- Ne. Boli. - Pizda.
Si dobro, punca?
Kmalu bova v bolnišnici.
- Bravo, fant. Hitro si ukrepal. - Hvala, reševalec sem.
No, oče je reševalec. Sestra študira medicino.
Saj res. Sin Ramóna Tamaya si, ne?
Pepe! Tamayov sin je.
Lahko bi si mislil. Tvoj oče me je vsega naučil.
Zdaj bomo mi uredili.
Očetu reci, da ga pozdravlja Edgarjev nečak. Bravo!
- Rešil si naju, Julio. - Kaj?
Spoznaš se na medicino.
No...
Ne izmisli si spet česa norega. Da naju ne boš spet spravila v težave.
- Premalo častihlepen si. - Se pa spoznam na posel.
Dober dan. G. profesor, rada bi se opravičila.
Saj to je déjà vu.
Menda me niste prišli prosit, da smete tretjič na izpit?
Mislite, da smo vam vsi na voljo? Kakšna nadutost!
- Vem, da si ne zaslužim nove priložnosti. - Potem se strinjava.
Od tega je odvisna moja prihodnost. - Čakajte, gdč. Tamayo.
Nisem odgovoren za vašo prihodnost.
Bodite vsaj malo izvirnejši. Odločam samo o tem, ali boste ostali na šoli.
Moj odgovor je ne. Jasno je, da ne spadate sem.
Poglejte s svetle plati. Zdaj se smete brez težav voziti z rešilcem.
Če vam je tako všeč na ulicah, potem vam je bolje tam kot tu.
Vidite? Saj imate prihodnost.
Veste, kaj?
Prav imate.
Medicine nisem šla študirat, da bi obogatela
ali delala v razkošni bolnišnici. Ali objavljala raziskave.
Niti ne zato, da bi hodili na predavanja in izpite.
Medicino študiram, ker hočem pomagati.
Vedeti hočem, kaj moram narediti, da ljudi žive pripeljem v bolnišnico.
Ne morem pomagati vsem, peščici pa. Ne krojite moje prihodnosti.
Tega ne more nihče. Zdravnica bom. Vseeno, kaj moram narediti, da bom to dosegla.
Vsi se norčujete iz rešilcev in reševalcev.
Plačala bi, da bi vas videla zunaj. Mogoče bi si morali malo umazati roke.
Dovolite.
Izpit mora biti brez napake.
Ena napaka, pa letite.
Nobene napake ne bo.
Jutri zjutraj. Glejte, da boste prišli.
Bernie. Dovolili so mi delati izpit.
Noro vesela sem.
Potem ti bom povedala. Poljub.
Dr. Luna.
Vas kam peljem, gdč. Tamayo?
Ne, hvala.
S podzemno bom prišla prej.
Čemu dolgujem to čast?
Samo pozdraviti sem te hotela. In se ti zahvaliti za zadnjič.
Malenkost.
Vedno se lahko zaneseš name.
- Ne bodi sentimentalen. - So te vzeli nazaj?
- Sam se pozanimaj. - Gotovo so te. Vedno dosežeš svoje.
Ne vedno.
Rojena si za velike stvari.
Rajši grem.
Ja, ker bi te zelo rad poljubil.
- Če bi dovolila. - Zato ne bom niti poskusil.
Bolje zate.
Ljubim vas, gdč. Tamayo.
Ne bom se več pretvarjal. Kaj boš naredila s tem, je tvoja stvar.
V kaj sem se zapletla, a?
Tudi jaz ne vem, za katerega naj se odločim.
Vem pa, da moram narediti izpit in dokazati, da sem pripravljena.
- Hvala, da si prišla, mama. - Skoraj ne bi.
Dela imam čez glavo.
Ti tudi, ne?
Že ves dan delam.
Srček, saj veš, da sem mislila na šolo.
Celo tvoja punca se je zresnila. Mislila sem, da je izgubljen primer,
pa me je presenetila. Rekla bi celo, da bi se lahko kaj naučil od nje.
Saj sem se. Zato sem hotel, da vidiš aksolotle. In kaj počnemo tu.
Tadva sta...
Vem, kaj so aksolotli, ni mi treba razlagati.
Potem pa prav.
Pridi.
Pustil bom medicino.
Boš vse življenje reševal aksolotle?
Ne. Z Marigaby imata nekaj, česar jaz nimam.
- Voljo za uspeh? - Ne, strast.
Strast do medicine. Zakaj bi zapravljal čas?
Ali čas profesorjev ali vzel mesto nekomu, ki bi rad bil tam?
Ne govorim zato, ker si moj sin, saj veš, da ne. Ampak nadarjen si.
Ne zapravi tega.
Poskusi me razumeti.
Ne mislim, da to ni pomembno.
Jasno je, da ti veliko pomeni, zato tudi meni.
Ampak to lahko počneš pozneje. Po diplomi.
In stažiranju.
Ne razumeš me. To me izpolnjuje.
- Zares izpolnjuje. - Nehaj.
Ne delaj iz tega cenene telenovele.
V nič te nočem siliti.
Saj te nikoli nisem.
Ko sva se s tvojim očetom ločila in si se odločil za Španijo,
sem to sprejela, ker si ti tako hotel.
Ja.
Hočem, da veš, da te podpiram v vsem, kar si želiš. Vedno.
- Tudi če iskreno ne razumem... - Hvala.
Pomiri se. Pregledujejo jo, vse bo v redu.
Ramón, pojdi po Julia.
- Tam se dobimo. - Ne skrbi zdaj za to.
Če jih boš rabil.
Ne, Ramón. Ne dajaj mi jih.
Brez tebe ne rabimo rešilca.
Če boš moral Cris nujno peljati drugam.
Če bo vse v redu, pridi.
Julitu bom razložil.
- Hvala, oče. Res. - Sporoči, če boš kaj rabil.
- Prav. - Greva.
Mati
in otrok sta v redu.
- Najlepša hvala, Mario. - Ne zahvaljuj se.
Srečo sta imela.
Cris je mlada.
In močna.
To je prednost.
Vseeno moraš zdaj paziti nanjo.
- Lahko grem? - Počivati moraš.
Tebe in otroka bomo še nekaj ur opazovali.
Za vsak primer.
Pustil vaju bom sama.
Ampak naspi se.
Marthi bom rekel, naj ti odšteje od voženj.
Vedno izkoristi priložnost.
Si res moral jezikati policiji?
- Kaj pa naj bi naredil? - Saj jih poznaš.
Ramón mi je dal ključe, če bi jih rabila.
Če bi morala iti kam drugam.
Nocoj imate zadnjo vožnjo. Zadnjo skupno vožnjo.
Ja. Moja ideja. Ampak tokrat je zadnjič, obljubim.
Vem, da te čakajo, Marcus, ampak...
Nočem biti sama.
Zdravnik je rekel, da moraš počivati. Ključ jim bom nesel.
S starši sem govoril. Še s sestro in bratom moram.
Povedati jima moram, da greva v ZDA.
Dve uri. Potem se vrnem.
Vrnil se bom.
Zakaj si dal rešilca Marcusu? Upajmo, da se ne bo zafrkaval z njim.
- Tvoj brat ima delo. - Ampak bo prišel, ne?
- Oprostita, ni bilo avtobusa. - Izgovori!
In?
Rekli so, da lahko ostanem na faksu, če naredim izpit.
Mislil sem, da jih bom moral prebutati.
- Ne boš nič rekel? - Čestitam.
Kje je rešilec?
- Nisi vesel? - Niti ne.
Veš, da ga bom pogrešal.
Mi o volku...
- V redu je. - Glej, kdo je tu.
- Si le prišel. - Zamujaš!
- Ne teži. - Vse v redu?
Mudi se mi, nazaj moram.
- Nekaj vama moram povedati. - Mudi? Rekel si, da je to naša zadnja noč.
- Pomiri se. - Jebeš to.
Vedno počnete, kar hočete. Mene nihče nič ne vpraša.
- Ampak... - In ko vas kaj prosim, se zgodi to.
Ni pošteno.
Zadnjič je, Marcus.
Obljubil si. To je tvoja ideja.
Samo prvi klic. Ne vso noč. Nazaj h Crisis moram.
Potem vama moram nekaj povedati.
- Ne, to je moje mesto. - Ne. Ker si zamudil.
- Ni pomoči, brat. - Mulc je preveč razvajen, Ramón.
- Presedi se. - Klinc.
- Ramón, slišiš? - Slišim, Carmencita. Tu smo.
Na jok mi gre. Pogrešala te bom. Leta smo preživeli skupaj.
- Oče bi te moral peljati ven, Carmencita. - Ja, tvoj oče je počasne sorte.
Mečem mu kost, pa je ne zgrabi.
- Vau. - Prav.
- Ramón! - Je res konec?
Kako to misliš? Samo zase skrbim.
Vedno boste moji najljubši.
Zelo vas bom pogrešala. Zato bom na prvi kraj poslala vas.
Nujen primer v Tepeyacu.
Nisem še objavila, zato pohitite.
Prav. Hvala za vse, Carmencita.
Presneto.
- Hvala. - Hvala, Carmencita.
CRIS, MALO DLJE BO TRAJALO
SPIŠ?
KMALU PRIDEM
Jebenti...
Nikamor ne hodi, mali.
Dober večer. Kakšen je postopek?
Avto ga je podrl. Dve hudo ranjeni osebi. Možne notranje krvavitve.
- Je kraj zavarovan? - Seveda.
Kaj dela tu? To ni kraj za otroka.
- Moj sin je. Del ekipe je. - Ne povejte, da sem ga spustila naprej.
- Dvoje nosil potrebujemo. - Pohitimo, zdravnica.
- Trda nosila in opornici za vrat. - Jebenti.
Živjo, družina!
Ni to samo za družino? Kdo ga je povabil?
- Nam je sledil? - Pomiri se, oči.
Gremo ven. Gremo, družina. Pokrij se, Julito.
Kakšno naključje!
Kaj delaš tu?
V nogometni ekipi sem. Železni biki.
S športom otroke zvabimo z ulic.
Proti Los Vulkánicos smo igrali. Domača ekipa. Veliko navijačev.
Stvari so ušle z vajeti in eden izmed njih je sedel v tovornjak,
z visoko hitrostjo zapeljal na igrišče, in bum!
Manuela je povozil.
- Vratarja? - Nogo mu je zmečkal.
- Mater. - Drugi je ta. Med sedeži je ujet.
- Ne moremo ga spraviti ven. - Edina ranjenca, ne?
Ja. In drugi, ki se še pretepajo tam.
Najprej preglejmo najhujša ranjenca. Najprej tega, potem pa tistega v avtu.
- Omedlel je. - Šibek utrip ima.
Z jakno sem ustavil krvavenje.
Odlično, Luke. Zdaj bo najtežje to odstraniti.
Ven ga moramo spraviti. Dve ekipi bosta.
Daj mu fiziološko, Marcus. Imobiliziraj ga od pasu navzdol.
- Prav. - Oče, kako gre?
Pri zavesti je. Težko ga bo spraviti iz vozila.
- So gasilci na poti? - Ja.
Julio, trdno primi.
- H Cristini moram. - Smola. Povej, kaj moram narediti.
Nosila bova dala spodaj. Daj mi opornico za vrat.
Potem ga bova premaknila.
Ujet je pod armaturno ploščo. Paziva na notranje krvavitve.
- Kako gre, Marcus? - Zažemko bom naredil.
Rabimo pomoč!
- Kje so klinčevi gasilci? - Oče, dvigni me.
Ena, dve, tri.
Me slišiš? Reševalka sem, pomagala ti bom.
Utrip ti bom izmerila. Kaj se je zgodilo? Močno me drži, oče.
Avto bomo morali dvigniti, da ga dobimo ven. Teci ponje, Julio.
Počasi.
Marcus je Manuela spravil v rešilca. Še kaj?
- Ne, v redu je. - Z vami grem, za vsak primer.
Ne, ni treba.
Hitro. Najbrž so notranje krvavitve.
Nosila! Hitro, prosim.
Izključiti moramo notranje krvavitve. Globoko dihaj. Tako, ja.
Za stopala ga držim.
Ven prihaja. Še, še.
Pripravljeni? Hitro, tja.
CRIS: NOCOJ BOM OSTALA TU MARCUS: KMALU PRIDEM
Marcus.
Zberi se. Takoj te bomo peljali tja. Prej rešimo tega.
- Sploh ne bi smel biti tu. - Marcus, pomagaj.
Pomiri se, saj ti bom pomagal.
Ne razumem, zakaj bomo to pogrešali.
Zdravnica. Ima mogoče notranje krvavitve?
- Oči, pohiti. - Hitim, kolikor morem.
Zdi se mi, da smo del nečesa večjega.
Nečesa, kar usmerja dogodke.
Včasih nismo za nobeno rabo. Vsak pa ima svoj delo in mesto.
Čeprav se bo vse spremenilo, smo dobra ekipa.
Jebenti, Cristina.
Jebeš to.
Cris?
Ne oglasi se.
Hitreje jej.
Čaka me.
Gotovo so ji dali kaj za spanje.
- Vse bo v redu. - Lahko bi se oglasila.
- Maria pokliči. - Oči gre.
Tip v avtu je umrl. Notranja ruptura.
Vratar jo je bolje odnesel. Ampak so mu odrezali nogo.
Tega ne bom pogrešal. Te tragedije so kot brca v jajca.
- To praviš, ker si slabe volje. - Jej.
- Gremo. - Hvala.
Resno.
- Jebenti, Cristina. - Za tipa iz avta se je dobro izteklo.
Kako to misliš?
Umrl je, ker je bil nasilen.
Je pa umrl, ko je delal tisto, kar ima rad.
Jebenti, Julio!
Ne tako kot mi. Mislil sem, da se bomo postarali v rešilcu.
Pa ga jutri sploh ne bomo več imeli.
Presenečenje. Ramón je že star.
Ni res.
Daj no, oglasi se.
Halo.
Crisis? Zakaj se ne oglasiš, ljubica?
Kako si? Vse v redu?
Vse je v redu.
Oprosti. Julito je zatežil in me prisilil, da grem z njimi.
- Obljubim, da bom kmalu tam. - Ne, ne.
Vsaj enkrat sprejmi odgovornost za svoje odločitve.
Julio je otrok. Ni te mogel prisiliti.
Oprosti. Saj veš, da niso tako močni, da bi dvigovali.
Takoj pridem. Mislil sem, da spiš.
Rekla sem ti, da se bojim in da nočem biti sama. Pa nič.
Prav, zajebal sem. Kaj naj zdaj?
Saj ni taka reč.
Saj je vseeno. Drugačne stvari so nama pomembne.
Kaj to sploh pomeni? Nehaj. Takoj pridem.
- Prosim. - Ne.
Odpustili me bojo in bom šla. Potem bom šla iz države, kot sva rekla.
Ja, to sva načrtovala skupaj. Skupaj greva.
- Ne delaj tega. Crisis. - Ne.
Ne greva skupaj, Marcus. Sama grem.
Crisis, ne delaj tega. Crisis. Cristina.
- Jebenti. Pritisni na plin. - Pomiri se.
- Hitreje, Cris ni v redu. - Saj hitim, pomiri se.
- Prav, ampak ne vpij nanj. - Saj ne. Ampak kaj, jebenti, delam tu?
Rešilec K42.
- Potrebujemo orodje. - Je nujno?
Vsem rešilcem. Proga podzemne.
Med Tezoncom in Oli...
- Potrebujemo več pomoči. - Potrebujemo podporo.
Ponavljam: Tezonco in Olivos.
Hudo ranjeni na železniškem nadvozu.
Reševalci in gasilci so na poti.
Ramón, me slišiš?
Vem, da je zadnji večer, ampak upam, da prideš. Veliko reševalcev rabijo.
Prevedla Lorena Dobrila