Jeď před ty policajty.
AMBULANCE
Je tu nějak plno.
Kde vězíte? Čekáme už věky.
- Dovnitř? - Jo, pojďte honem.
- Co se stalo? - Nějací volové zbili holku.
Proč to tak trvalo? Rychle!
Přestaň očumovat. Máme práci.
- Co je? - To je on?
Už jsme se tomu buzíkovi omluvili, ale furt bulí.
Co máš za problém? Trochu úcty.
Klid, jen klid.
Co ti hrabe?
- Zdravím. - Nesahej na mě!
Jmenuju se Marcus, jsem záchranář.
Tohle se stává, neřešte to.
Krvácí, nechte mě ji prohlédnout.
- Ukažte. - Jsou hrozně zlí.
Klid. Ti vám ale dali.
A pak narazím na toho chlapa převlečenýho za bůhvíco.
To byli tihle volové? Vykopnou je, debily.
Možná to trochu štípne.
Dobře.
- Dobrý, lásko? - Zahojí se to.
Já vím, já vím.
Co s ní budete dělat?
Nic moc, jen pár stehů.
Mám tady něco, po čem se vám rychle uleví.
A naposledy, ano?
Ukažte.
Tak.
Vidíte? Jako by se nic nestalo.
Díky.
Nic to nebylo.
To teda bylo.
Poslyšte, za rohem je klinika…
Pojďme se najíst.
Máte hlad?
Za rohem je klinika, kde vám to můžou sešít.
Chceš už jít, lásko?
Jdeme.
Podržte to.
Ale vážně, vmžiku vás tam převezeme.
- Pau! - Slečno?
Paulo!
Paulo, co je ti?
Paulo? Paulo, prober se!
Chci slyšet pravdu. Co jste měli?
Nic! Jen chlast! Alkohol.
Marcusi, nemůže dýchat. Rychle!
- Lásko. - Marcusi!
ZÁCHRANNÁ SLUŽBA
Píchnuls jí to správně?
- Jo! - Nebylo to do žíly?
Nebylo!
- Co jsi jí dal? - Lidokain, měla bolesti.
Ptal ses na alergie?
Tak zeptal ses?
Ne.
Posral jsem to.
Má na něco alergii?
Já ne… nevím.
Možná alergická reakce na lidokain.
- Co? - Kurva, jsem to ale vůl!
Cos jí udělal?
Pusť mě dovnitř.
- Polez. - Na.
Je to protokol.
Já vím, Ramóne.
Podělal jsem to. Pěkně jsem to posral.
Takhle to dál nejde.
Jak jako, Ramóne?
Bez Marigaby?
S tvým přiblblým synem Marcusem?
Snažil jsem se.
Fakt, dával jsem do toho všechno.
Ale není to pro mě.
Není to pro mě.
Dáš mi taky?
PŮLNOČNÍ RODINA
INSPIROVÁNO DOKUMENTEM PŮLNOČNÍ RODINA
Ne, neodjela jsem nikam do dáli. Jen tak daleko, abych mohla přemýšlet.
Pořád hledám na něco odpověď, ale…
Možná je nejlepší přestat si klást miliony otázek, že?
Možná to je příčina toho, že se radši nikdy moc nezamýšlíme, ne?
Mary!
Pojď sem!
Hned!
Co je s tebou?
Jsi zamilovaná nebo co?
Zase se mi zdálo o tý podělaný sanitce.
A o Marcusovi, Julitovi a tátovi.
Ale ti tady teď nejsou.
Tak co se takhle v klidu a míru nasnídat?
Nebo ne?
Jsi celá žhavá vrátit se do práce, že jo?
SHROMAŽĎOVACÍ MÍSTO
Ne.
Taky ne.
Co je? Co se děje?
Dostaneme výprask, to se děje.
Předprodala jsem ty nejlepší, nejkrvavější a nejnechutnější fotky.
A tyhle jsou děsný, blbečku!
Počkat. Jak jako předprodala?
Pár lidí si koupilo něco, co nedostanou.
- Kam si myslíte, že jdete? - Vraťte nám prachy!
- Máme průšvih. - Proč jsi nevyfotil něco lepšího?
Klid.
Měl jsi ji hlídat!
Idioti! Chyťte je, sakra!
Jste k ničemu, tupouni. Poběžte!
Musíme si pohnout. Hlídej!
Pohni si.
No jo, už lezu! Klídek!
Honem.
Nehoň mě. Čekej!
- Dělej! Polez! - Počkej.
Teda, to je rychlost.
- Tvůj batoh. Jdeme! - Zdrhej, rychle!
Díky, žes mou fotku nepřidala mezi mrtvé.
Nic ze mě nedostaneš.
Nebudu se na nic ptát.
Ale už týden se mi neozvala.
Tvoje dcera je v pořádku. Nic jiného by tě teď zajímat nemělo.
No, mně to ale nestačí.
Chci vědět, proč mi nevěří.
Tady nejde o tebe.
Když máš pocit, že tě všechno dusí, prostě potřebuješ na chvíli vypadnout.
Když je tvou prací zachraňovat životy, nemůžeš jen tak zmizet ze světa.
Takhle se vytratit, to jí ve škole určitě body nepřidá.
Vážně mi tu tvrdíš, že tě zajímá její prospěch ve škole?
Když jí tam hrozí vyhazovem právě kvůli sanitce?
Ona si poradí. Nejsi její vládce. Ani nikoho jiného.
V téhle rodině mě nikdo neposlouchá.
Tohle si prostuduj.
Bez Marigaby je náš podnik v háji.
Vzpomínáš si, že mě ze školy vyhodili?
Mě taky!
Potřebujeme třetího člena.
Někoho pohotového.
- Šikovného. - Jménem María Gabriela?
Včera jsem to myslel vážně.
Se sanitkou končím.
Dej s tím pokoj.
Zavoláme Melialovi?
Je ze starý školy, ale dobrej.
Nebo můžeme zvážit… Já nevím.
Juana Carlose. Nebo Toña!
Ale Toño vlastně dělá pro Ambrizeovy.
Cris čeká dítě.
No fakt.
Poslouchej trochu a pochop, že mluvím vážně.
Se sanitkou končím.
Ale prosím tě. Polož to, sakra.
Komu sakra voláš?
Tvojí mámě.
Hej, vzbuď se!
Co to je?
Náš zisk, blbečku.
Tak jo, pojď.
Kam?
Já první!
Teď ti ukážu!
- Ne! - Jo!
- Ne! - No tak. Zase.
Sem jsem vždycky chtěl.
- Rodiče tě nevzali? - Ne.
Mě taky ne!
Pořád pracujou.
- Ne. - Podvádíš!
Jako malá jsem to tady měla za cizí zemi.
Říkala jsem ti, že jsem kdysi taky utekla z domu?
Fakt?
Jo.
Nevím, prostě jsem se jednou vzbudila s pocitem, že sem nepatřím a nezapadám.
Jenom tvá máma mi nepřipadala cizí.
Tak jsem vzala Leticii,
popadla jsem pár tašek, sbalila svoje hadry a vypadla odsud pryč.
Aspoň jsi mámu vzala s sebou.
Ona nás opustila.
Dlouho jsme ani nevěděli, kde je a jak je na tom.
Julito se mě na ni vyptával. Netušila jsem, co mu říct.
Ale zažila jsi to.
Cítila jsi totéž břemeno.
Víš, jaký je to pocit, když tě svět chytne pod krkem.
Někteří se s tím vyrovnají a jiní prostě ne.
Hele, nechci ji ospravedlňovat.
Dělala, co mohla. Ale tvůj táta to okolí zrovna neusnadňuje.
Všechny vás zadusí, jen aby se nemusel vzdát svojí závislosti.
Toho záchranářského adrenalinu.
Úplně ho to pohltilo.
Mě to taky baví.
Podívej. Vidíš moje slepice?
Vždycky snášely vejce. Celej život.
Když otevřu branku a vypustím je, nebudou vědět, kam jít.
A všechny se vrátí do kurníku.
Svoboda není luxus.
Díky.
Chceme sbalit všechny peníze z toho souboje v rapu a vypadnout.
A pak toho malýho nebo malou vychovat tam.
A dál se uvidí. Půjdeme za svým snem.
Za jakým? Co je ten váš sen?
Hudba.
Vždyť ani nevyměníte plínku.
To myslíš vážně?
Kdo Julita naučil stát, co?
Nebo hrát fotbal? Já se o něj staral víc než vy dva dohromady.
A kdo vás živil? Kdo na všechno vydělával?
Sakra, aspoň jsem tu byl!
- Pomáhal mu s úkolama. - V sanitce!
Já se o něj staral. Je to tvoje sanitka!
Tvoje sanitka, tvůj sen. Ne můj.
- Můj sen? - Jo.
Mým snem bylo podnikání, kterým vás uživím!
- Abychom si mohli v pohodě žít. - Překvápko. Bez Marigaby to pohoda není.
A já ti nebudu až do smrti dělat šoféra.
- To mám srdce v hajzlu pro nic za nic? - Co sakra chceš?
Abych v tý sanitce i zhebnul?
Marcusi, tady máte aspoň nás, svou rodinu.
Ale tam? Co vás tam čeká?
Život v USA není pohádka.
Se vší úctou, Lety, pro lidi jako já to není pohádka ani v Mexiku.
V USA aspoň máme někoho, kdo nám poskytne podporu a…
ona nám pomůže se protlouct a něco vytvořit.
Co mám dělat tady? Celej život se doma starat o děti?
Chápete mě, ne?
Chápu.
Makal jsem, abych ti měl co nechat.
Nebojíme se začít od nuly.
Už jsem si to zkusila.
A nevedu si nejhůř.
A dřív jsem byla připravená počkat na odjezd dýl,
ale teď je to jiný, protože…
Protože když ne teď, tak kdy?
Neopustím svou rodinu.
- Ramóne. Ramóne? - Co blbneš, Ramóne?
Ramóne, no tak.
Nech ho, ať si jde.
Co je ti?
Jenom myslím na Marigaby.
Neonová je její oblíbená barva.
To není barva.
Ale má ji ráda.
Strašně moc mi chybí.
Umřela, co? A bylo to pěkně krvavý, že jo?
Ty jsi ale blbá. Je naživu.
Jenom odešla.
Jako kdysi máma.
A Marcus určitě odejde taky.
Doufám, že pak táta neumře žalem.
Budeš báječný táta.
Dělej, co musíš. Máš naši podporu.
Díky.
Chytím tě! Už tě skoro mám.
Vždycky se na mě můžeš spolehnout. Vy všichni.
- Vím, že je to těžké… - Lety.
Vždyť jsi odešla.
To bylo hnusný.
Mrzí mě, že jsem byl protiva.
Nevím.
Choval jsem se hnusně.
Ale to se stává.
Jo.
Ahoj.
Na.
- Co to je? - To mám z herních automatů.
Zbývají mi dva lístky.
Je roztomilá.
A ty lístky jsi dostal za samé jedničky?
Šli jsme za školu.
Ale mělo to dobrej důvod.
Copak je, zlatíčko?
Nic, jen mi chybí Marigaby a ostatní.
Všichni si řeší svoje a já jsem jenom…
Jenom náš tmel.
- Jak to? - Takže něco jako lepidlo, že jo?
Držíš rodinu pohromadě.
Ať se děje cokoli.
Tohle jsem už dlouho nedělala.
Chceš tam někoho přidat?
Jo? Na.
- Dík. - Vyber si místo.
Je to pro kamarádku.
Jmenovala se Nallely.
Byla herečka.
Co se jí stalo?
Poznaly jsme se při zemětřesení. A ona nakonec…
Nechci o tom mluvit, ale…
Ona při něm umřela?
Ne.
Až po něm, ale…
- Kdo to je? - Znáš je?
Jo, to je Toño.
Ale co to nesou?
Co se děje?
Claro, nerad ruším.
Lázaro nám spadl na stavbě
a vaše vnučka je prý doktorka.
- Pomůžu vám. Jak dlouho je v bezvědomí? - Asi deset minut.
Pojďte dovnitř.
Hlavou tam. Co nejmíň s ním hýbejte.
Tak, opatrně.
Ustupte.
Haló, slyšíte mě?
Je naživu?
Jo, ale musíme si pospíšit.
- Volali jste sanitku? - Ano, ale je karneval.
Nemusí se sem dostat.
Přivezte mi vybavení. A doktora z města, ano?
Potřebuju gázu, solný roztok, jehly, obvazy a katétry.
Všechno to seženete v lékárně.
A doktor ať přiveze všechno, co může.
- Budeme ho operovat tady. - Dobře.
Co tady máš?
- Nevím, co potřebuješ. - Polštáře.
Tam.
- Nůžky. - Nůžky, pásku, ano. Lampu?
- Jo, taky. - Tamhle.
- Ještě zástěry a nádobí. - Jo, hned je přinesu.
- A hadry! - Jo, už běžím.
To je náhodička.
Jo, ani tobě nezvedá mobil?
Sakra, neříkej mi, že sis přitáhl kámoše.
Vy se znáte?
Jo, známe.
Ale přišel jsem sám.
Víš o ní něco?
- O kom? - O tvé sestře.
Je na pláži. Neřekla ti to?
Ne.
Sakra, Doktorko! Odvezl ji ten, jak se jmenuje…
Pan Namistrovanej.
Jmenuje se tak.
- Takže je v pohodě? - Mámě řekla, že potřebuje pauzu.
Když se s ní uvidíš, vyřiď, že jsem tady byl.
Jasně.
A že kdyby něco potřebovala, stačí se mi ozvat.
Jasně.
Měj se, Raúle.
- Hezoun, co? - Jo, ale já jsem větší sympaťák.
- Ale on je vyšší. - To jo.
Dobrý den.
- Co potřebuje? - Další z Maríiných pacientů.
Klídek, kámo.
Ségra má radši tebe.
Počkej tady.
Ty, Ramóne.
Potřebujeme pomocníka, ne?
- Naskoč, chlape! - Jo.
Fajn, hezounku, nic nepodělej. A mluvíme po mexicku, ne po španělsku.
- Jo. Sem? - Jo. Bacha, jsi v třetím světě.
Hej!
Pauza! Přestaň, jsem utahaná.
Co je tohle?
Co tady dělá pivo?
Párty skončila. Kostýmy dolů a hned!
- Ale… - Žádné ale! Svléknout!
Hej! Co se tady děje?
Podívej, koukni se na to. Pijou tady pivo.
Ne, to je moje. Já ho koupila.
Nemáme dohodu? Pravidla domácnosti?
Ano, a já je vždycky dodržovala.
Naše náboženství alkohol zakazuje.
Přísahali jsme! Teď jsme s Kristem a nesmíme si ničit těla!
Já vím, jsou pro souseda a dám…
Lety, znáš mou minulost.
Jsou na oltář. Já vím, neboj.
Hned je odnesu.
- Tak šup. - Julio, sbal si svoje sladkosti.
Julio, no tak, jdeme!
- Odnesu si je. - Ano, pryč s nimi.
Poslyš, Luku.
Jsem ti vděčná za všechno, co pro moje děti a Ramóna děláš.
Ale stejně.
Už nikdy takhle s Juliem nemluv.
Vám mladým to všechno připadá snadný,
ale život se změní.
Všechno se bude točit kolem dítěte.
Všechno.
Tvůj se točí kolem toho křápu, ne?
Díky tomu křápu,
díky té sanitce jste měli co jíst.
Je to snad tvoje děcko?
- Ne. - Ji jsi nikdy nezklamal.
Mě jsi nechával hodiny čekat ve škole.
- Marigaby jsi dělal to samý. - Nech toho, už dost.
A co teprve mámě? Budeš to dělat i Julitovi?
Máme tu 0-42 v papírně na 57.
Stará papírna na silnici číslo 57.
Naskoč.
Jmenuje se Lázaro. Muž, 24 let.
Pulz 110.
Opocený, zrychleně dýchá.
Dobře.
Prošlo to skrz.
Musíme zavolat sanitku.
To jsme samozřejmě udělali, ale už uběhlo 40 minut a nejede.
Jestli má ten muž přežít, musíme operovat.
Jste lékařka?
Záchranářka v druhém ročníku na medicíně.
No, musíme si poradit.
Tady, pro vás.
- Pro vás. - Díky.
A Bůh nám pomáhej.
Kdysi tady tiskli peníze pro celou zemi.
Teď to je pěkná ruina.
Ramóne, není to jen žertík? Posledně nás pěkně dostali.
Chceš se vrátit?
Pojď.
Fakt?
Když už jsme až tady.
- Bojíš se, hezoune? - Vůbec ne.
Ramóne, ty tady počkej. Co kdyby nám sanitku šlohli?
Jak je, kámo?
Můj kamarád.
- Asi to nedá. - Tak nás veď. Kde je?
Pojďte.
Sakra, tam?
Sakra.
Jdu na to.
Zvládáte?
Jo, ale tohle znám jen ze školy.
Stlačit?
Ano.
Teď musíte provést řez
a háky odhrnout kůži.
Ano.
Uvolněte se.
To se stává každému.
Při práci na živém těle je to jiné.
Držte tu trubku.
Držím.
Jakmile zjistím, co všechno probodla, vytáhnu ji.
Dobře.
- Dobře. - Jo.
Tak jo.
No to mě podrž.
Prochází játry.
Musíme ji tam nechat.
Okamžitě by vykrvácel.
Nevím, co dál.
Panebože.
Pojďte.
- Ano? - Raúle?
Všude jsem tě hledal! Jak se máš?
Potřebuju pomoct!
Jsem u babičky a došlo tady k nehodě.
Máme jen základní vybavení.
Provádíme diagnostickou laparotomii.
Pacient je 24letý muž.
Má břicho probodnuté kovovou trubkou. Pravý horní kvadrant.
Propíchla mu játra. Potřebuju pomoc se zákrokem. Veď mě.
- Tenhle? - Jo.
- To mě poser, Justice Bieber - Hej, chlapče.
- Z TikToku. - Jeho jméno?
- Hiphoper a záchranář. - Chimba.
- Hej. - Co v sobě má?
Pivo.
Pulz nízký a nepravidelný, sotva dýchá.
- A pár jointů. - Jasně.
A taky měl fentu.
To je co?
Nějaká sračka, co teď berou.
Máš na ty opioidy nějakej naxolon?
- Nevzals lékárničku? - Ne.
- Sakra. - Hej, kamaráde.
- Ramóne! - Hej!
Tak jo, tu trubku jste vytáhli?
Ne, silně krvácí.
Dobře, pozorně poslouchej a pak dělej přesně, co říkám.
- Jo? - Jo.
Chce to trubici Sengstaken–Blakemore k zastavení krvácení.
- Ne. - Tu nemáme.
Dobře, chápu. Zamyslím se.
Takže improvizace.
Máte Foleyův katétr a Penroseův drén?
Ano, v mé tašce.
- Můžete… - Držím, běžte.
Jistě.
- Rychle. - Snažím se.
Honem.
- Tady. - Díky, držte to.
Mám!
Dobře, teď prořízni balónek na katétru.
- A strč do něj drén. - Jasně.
Drén nemáme.
- Bože, pane doktore. - Drén nemáme.
Do prdele.
Dobře, dej mi vteřinu.
V mým batohu. Babi, v přední kapse.
- Mám tam kondom. - Jo.
- Najdi ho. - Hned.
Jo, super.
Ramóne.
Marcusi! Zase jsi zapomněl na protokol!
Já vím.
- Díky. - Má zástavu, rychle!
Máš? Připevni ho ke katétru!
Hned.
Přetáhni ho přes balónek a pevně zavaž.
Ale nezablokuj trubičku.
- Stíháš? - Jo.
- Mám. - Super.
Teď balónek přiložíš k poranění jaterního parenchymu.
Pak ho plň vodou, dokud nezastavíš krvácení.
- Jasné? - Jo.
Teď trubku vytáhneme.
Vy tahejte a já tam vložím tohle, ano?
- Jo. - Do toho.
Na tři.
Raz, dva, tři. A ven.
Tak, a jdeme na to.
Otevřete mi to.
Tak, vkládám, vkládám.
Ještě dál.
No tak!
Dělej, Biebere!
- Myslí tebe. - Tak máš ho?
Je pěkně drahej, kámo.
- No tak. - Marcusi, spěchám!
Zachraňte ho!
Kámo. Marcusi!
No jo, sakra. Tady máš.
Hej!
- Klídek! - Zkazili jste mi trip, volové!
- Josephe! - Pusť mě!
Mlč!
- Podržíš to, babi? - Jo.
Strašně krvácí.
Dělám na tom.
Výborně.
Ještě.
Pokračujeme.
- Naplním to. - Tak co?
- Hotovo. - Jak to jde, Marigaby?
Marigaby? Povedlo se?
V pořádku?
Zabralo to.
Zabralo to!
Máme to.
Raúle, povedlo se! Díky!
- Jo, sakra! - Díky!
Super, bezva.
Raúle?
Raúle, slyšíš mě?
Je…
Tak jo, kámo. Musíš do nemocnice, víš?
Ne.
Řekněte, co jsme dlužný, a zmizte.
Ne, prachy nechceme.
Curlsi, prachy.
Víme, že musíte z něčeho žít.
- Jste v pořádku? - Ano.
Rád bych to něčím zapil. Můžu vás poprosit?
Jistě, pane doktore.
Snad sanitka brzy dorazí.
Jen jsme mu získali víc času.
Nebuďte tak přísná.
Nebýt vás a vašeho přítele, ten mladík už by nežil.
Nemáme vždycky všechno ve své moci. Vy to víte líp než jiní.
Tady máte.
- Mockrát díky. - Není zač.
Tady máš, zlatíčko.
Díky.
Víte, každý den si kladu otázku, co tady vlastně dělám.
Proč jsem vůbec lékařem?
Ale po chvílích, jako je tahle, zase jedu dál.
Že ano?
Vzdát se to dá každý den.
Ale pokud jsme to neudělali, jistě to má důvod.
Na zdraví.
- Na zdraví. - Už jede. Sanitka.
Konečně ho odvezou, uvolněte cestu.
Tak jo.
Potřebuje vodu a teplo. Bude v pořádku, jasný?
- Víc u sebe nemáme. - V pohodě.
Zkazili jste mi trip!
Mizíme.
Jak je ti?
Dobrý. A tobě?
Jsem unavená.
Promiňte, může ho nějaký příbuzný nebo někdo doprovodit?
Nejsme jeho rodina.
Musíme ho odvézt do města.
- Za minutku. - Díky.
Za minutku?
Podívej, já…
Mám toho teď fakt hodně.
A jsem hrozně zmatená.
Ale jednu věc vím jistě.
Neznám lepší pocit než zachránit někomu život.
Všimla jsem si.
Ale slib mi, že až přijedeš příště, už u mě na stole operovat nebudeš.
Pokusím se.
Nebuď smutná.
Tak šup, než ti ujedou.
- Díky za všechno. - Nemáš zač.
Mám tě ráda, zlatíčko.
Tady budeš vždycky doma.
Marigaby!
Zlatíčko!
Jsi v pořádku?
- Jo. - Takže žiješ.
Došlo mi, že sanitku současně se školou prostě nedávám.
Mrzí mě to.
Taky mi toho hodně došlo, když jsi tu nebyla, zlatíčko.
To jsem rád.
Protože jak říkám, pro mě to není.
Já si ověřila, že pro mě jo.
Ale musím se toho hodně naučit.
Víš, co se dneska stalo? Přišel ten tvůj Španěl a pomohl nám.
A došlo nám, že možná potřebujeme nějakou posilu.
A ten tvůj Barney není tupej.
- Já to říkala. - Vyzná se.
Taky jsem myslel na tvou mámu a uvědomil jsem si, že jsem hroznej beran.
A že už stárnu.
Chystáš se Zlobivku prodat?
Rozhodněte vy.
Jsme tým.
Ještě nám tady jeden chybí.
Jak to, že se sanitkou končíme?
Slíbils, že ji jednou budu řídit.
Že si to všechno zkusím.
- Co to má do prdele znamenat? - Neklej!
Jak se asi cítím já?
A já?
Dokonce i mě to mrzí.
Podívej.
Je to jen dočasně.
Počkej, až dostuduju, jo?
A slibuju, že jednou budeme mít sanitek hned několik, no fakt.
Fakt?
Jo, celej vozovej park.
Slyšels sestru.
Celej vozovej park.
No super!
Co jste čekali?
Že necháme miliony Mexičanů protloukat se bez Tamayových?
Ne.
Překlad titulků: Růžena Svobodová