Pojdi mimo patrulje.
Tu je veliko ljudi.
Kod hodite tako dolgo?
-Tam? -Ja, pridita. Hitro.
-Kaj je bilo? -Kreten jo je udaril.
Dolgo vas ni bilo. Hitro.
Nehaj zijati, delo imava.
-Kaj je narobe? -On?
Opravičil smo se pedru, pa se ne neha cmeriti.
-Dovolj! Pokaži malo spoštovanja. -Počasi.
Kaj je?
-Živjo. -Ne dotikaj se me!
-Marcus sem, reševalec. Pomagal ti bom. -Tega sva vajena. Pusti jo.
Krvavi, dovoli, da jo oskrbim.
-Pokaži. -Hudoben si.
Grdo so te zdelali.
Tip je bil oblečen v bog ve kaj.
So bili ti kreteni? Ven jih bojo vrgli.
-Malo bo zapeklo. -Prav.
-Si dobro, ljubica? -Vse bo v redu z njo. Saj vem.
-Kaj potrebuje? -Samo nekaj šivov.
Dal ti bom nekaj, da se boš takoj počutila bolje.
Ta je zadnji.
Pokaži.
Tako.
Vidiš? Kot nova si.
-Hvala. -Malenkost.
-Ni malenkost. -Klinika je blizu.
-Pojdimo kaj pojest. -Si lačna?
Blizu je klinika. Lahko gremo tja, da jo zašijejo.
Bi šla, ljubica?
Pojdimo.
Primi.
Res, v hipu boš v bolnišnici.
-Pau! -Si dobro?
Paula!
Paula, ljubica, kaj je?
Paula? Paula, zbudi se!
Povej, kaj sta vzela.
Nič. Samo alkohol sva pila.
Marcus, zastoj dihanja. Pridi.
-Ljubica. -Marcus! Hitro!
Si ji prav vbrizgal?
-Ja. -Nisi v veno?
Jasno, Ramón.
-Kaj si ji dal? -Lidokain, zelo jo je bolelo.
Si preveril alergije?
Si vprašal glede alergij?
Ne.
Zajebal sem.
-Je alergična? -Ne vem.
Mogoče je alergična reakcija na lidokain.
-Kaj? -Kurc, idiot sem.
Kaj sta ji naredila?
Spusti me noter.
-Pridi. -Primi.
Tak je postopek.
Vem, Ramón.
Zajebal sem. Hudo zajebal.
-Tako ne gre naprej. -Kako, Ramón?
Brez Marigaby?
Ali brez neumnega sina Marcusa?
Trudil sem se, Ramón. Zelo sem se trudil. Garal sem.
Ne morem. Nisem poklican za to.
To ni zame.
Mi daš malo?
PO DOKUMENTARCU FAMILIA DE MEDIANOCHE
Ne. Nisem šla daleč. A dovolj, da sem premislila.
Vedno iščem odgovore,
ampak mogoče je najbolje, da neham toliko spraševati.
Mogoče zato ne nehamo razmišljati o tem. Kajne?
Mary! Pridi!
Prihajam!
Kaj je zdaj narobe? Si zaljubljena ali kaj?
Spet sem sanjala o klinčevem rešilcu.
Pa o Changu, Julitu in očetu.
Ampak zdaj niso tu.
V miru pojejva zajtrk, kaj praviš?
Kaj?
Komaj čakaš, da se vrneš, ne?
Ne. Ne.
Tudi ne.
Kaj je narobe?
Prebutali naju bojo.
Vnaprej sem prodala najbolj krvave in ogabne slike iz rešilca.
-Te pa niso v redu, tepec. -Kako to misliš prodala vnaprej?
Nekateri so plačali, pa niso nič dobili.
-Kam pa kam? -Svoj denar hočemo.
-Zajebala sva. -Ker nisi posnel dobrih slik.
-Ne jezite se. -Sem rekel, da jo opazujte.
Bedaki! Jebenti? Ujemite ju!
Nekoristni ste. Gremo!
Hitro. Straži ograjo.
-Pohiti. -Saj grem! Pomiri se!
-Pohiti. -Ne priganjaj me!
-Splezaj čez! -Čakaj.
Kako si hiter!
-Tvoj nahrbtnik! -Teci! Hitro!
Vesel sem, da med pokojne nisi dala moje slike.
Nič ti ne bom rekla.
Nič te nisem vprašal.
-Že en teden se mi ni oglasila. -Tvoja hči je dobro.
Samo to bi te moralo zanimati.
Ni dovolj, da vem, da je dobro. Zanima me, zakaj mi ne zaupa.
Ne gre zate.
Ko imaš občutek, da te svet duši, se moraš umakniti.
Ko je tvoje delo reševanje življenj, se ne moreš umakniti.
Za njen študij ni dobro, da je kar šla.
Res trdiš, da ti veliko pomeni, da študira?
Prav zaradi rešilca jo mečejo s faksa.
Ve, kaj mora narediti. Nisi njen lastnik. Ali lastnik koga drugega.
V tej družini je, kot bi govoril zidu.
Nauči se.
Brez Marigaby smo ob posel.
-Saj veš, da so me vrgli iz šole, ne? -Mene tudi.
Potrebujemo tretjega člana. Mora biti hiter in učinkovit.
-In sposoben. -In se imenovati María Gabriela?
Včeraj sem mislil resno.
-Ne bom več delal v rešilcu. -Ne serji.
Lahko pokličeva Meliala?
Stara šola je, ampak je dober.
Lahko pa bi vzela… Kaj pa vem.
Juana Carlosa. Ali Toña!
Čeprav Toño najbrž dela z Ambrizovimi.
Cris je noseča.
Res je.
Če bi poslušal, bi dojel, da ne serjem.
Ne bom več delal v rešilcu.
Odloži klinčevi mobilnik.
-Ramón, koga kličeš? -Tvojo mamo.
Zbudi se.
-Kaj je to? -Najin zaslužek, tepec.
Greva.
Kam? Najprej jaz!
Premagal te bom!
-Ne! -Ja!
-Ne! -Še enkrat!
Vedno sem si želel priti sem.
-Te starši niso pripeljali sem? -Ne.
Mene tudi ne. Ves čas delata.
-Ne. -Goljufaš!
To je bila za nas otroke druga država.
Veš, da sem tudi jaz zbežala od doma?
Res?
Ja.
Nekega dne se mi je zazdelo, da nimam nič skupnega s temi ljudmi.
Povezala sem se lahko samo s tvojo mamo.
Vzela sem Leticio
in nekaj torb, spakirala sem cunje in odšla.
Ti si vsaj vzela hčer s sabo. Ona pa nas je zapustila.
Dolgo nismo vedeli, kje je in ali je dobro.
Julito me je spraševal, kje je. Nisem vedela, kaj naj rečem.
Ampak si čutila! Čutila si breme.
Začutila si, kako je, če te svet zgrabi za vrat.
Nekateri zmorejo, drugi ne.
Nočem opravičevati njenih dejanj.
Trudila se je po najboljših močeh. Tvoj oče ji ni olajšal stvari.
Vse vas duši, da bi vzdrževal svojo adrenalinsko zasvojenost.
Adrenalin urgence. Ujel se je v to.
Rada sem reševalka.
Glej. Poglej moje kokoši.
Ves čas ležejo jajca. To je njihovo življenje.
Če jih izpustim, ne bojo vedele, kam naj grejo.
Vrnile se bojo v kurnik.
Svoboda ni razkošje.
Hvala.
Vzela bova denar, ki sva ga zaslužila s tekmovanjem v rapu, in odšla.
Tam bom rodila.
Videla bova, kaj bo. Sledila bova sanjam.
Katerim? Kakšne so vajine sanje?
Glasba.
Saj še previti ne znaš otroka.
Resno, Ramón? Kdo je naučil Julita stati?
Igrati nogomet? Zanj sem skrbel bolj kot vidva skupaj.
Kdo je kupoval hrano? Kdo je služil?
-Vsaj ob njem sem bil. Ga učil. -V rešilcu!
Skrbel sem zanj. Rešilec je tvoj.
To so tvoje sanje, ne moje.
-Moje sanje? -Ja.
Moje sanje so posel, s katerim bi vas preživljal.
-Da bi srečno živeli skupaj. -Brez Marigaby ne moremo biti srečni.
Ne bom vse življenje tvoj šofer.
-Sem zaman zbolel na srcu? -Kaj bi rad, jebenti?
Da tudi jaz umrem v rešilcu?
Marcus, tu imaš vsaj nas, družino.
Kaj pa imaš tam?
Življenje v ZDA ni lahko.
Brez zamere, življenje v Mehiki ni lahko za take, kot sem jaz.
V ZDA imava vsaj nekoga, ki nama bo pomagal.
Pomagala nama bo, da se lotiva nečesa novega.
Kaj naj počnem v Mehiki?
Naj ujeta vse življenje skrbim za otroke? Razumete, ne?
Ja.
-Delal sem, da bi vam kaj zapustil. -Ne bojiva se začeti znova.
To sem že naredila.
Ne gre mi slabo.
Prej sem lahko odlašala z odhodom,
zdaj pa je drugače, ker…
Kdaj pa bom, če ne zdaj?
Ne bom zapustil družine.
-Ramón. Ramón? -Jebenti, Ramón.
-Ramón. Daj no. -Pusti ga. Naj gre.
Kaj je?
O Marigaby sem premišljeval.
-Njena najljubša barva je fluorescentna. -To ni barva.
No, ja.
Grozno jo pogrešam.
Mrtva je, ne? Veliko krvi je bilo, ko je umrla, ne?
Trapa! Živa je.
Odšla je.
Tako kot mama.
Vem, da bo šel tudi Marcus.
Upam, da oče ne bo umrl od žalosti.
Krasen oče boš.
Naredi, kar moraš. Podprli te bomo.
Hvala.
Ujela te bom.
Vedno bom ob tebi. Ob vseh vas.
-Vem, da je bilo težko… -Lety.
Odšla si.
Ni bilo fino.
Oprosti, če sem bil tepec.
Ne vem.
Narobe sem ravnal. Ampak slabe stvar se pač dogajajo.
Ja.
Živjo.
Izvoli.
-Kaj je to? -Na fliperjih sem jo zaslužil.
Še dva kupona sta mi ostala.
Srčkana je. Si dobil kupone za fliper za odličen uspeh?
Izmuznila sva se iz šole. Ampak bilo je za dobro stvar.
Kaj je narobe, srček?
Nič. Pogrešam Marigaby in druge.
Vsak se ukvarja s sabo, jaz pa…
Ti si naše lepilo.
-Kako? -Kot superlepilo, ne?
Ki drži družino skupaj. Ne glede na vse.
Dolgo nisem postavila svetišča.
Bi rada kaj pristavila? Za koga?
-Ja? -Izvoli.
-Hvala. -Izberi prostor.
Za prijateljico.
Nallely.
-Igralka je bila. -Kaj se je zgodilo?
Med potresom sem jo spoznala.
Na koncu…
-Nočem govoriti o tem. -Je umrla med potresom?
Ne. Po tem.
-Kaj se dogaja? -Jih poznaš?
Ja, to je don Toño.
Kaj nosijo?
-Kaj je? -Gospa Clara, oprostite, da motim.
Lázaro je padel na gradbišču. Menda je pri vas vnukinja zdravnica.
-Kako dolgo je nezavesten? -Ne vem, dobrih deset minut.
Kaj naprej.
Glavo v to smer. Ne premikajte ga.
Previdno.
-Stopite nazaj, prosim. -Me slišiš?
Je živ?
Ja, ampak če ne pohitimo, bo umrl.
-Ste poklicali rešilca? -Ja. Se bo sploh prebil zaradi karnevala?
Medicinsko opremo rabimo. In lokalnega zdravnika.
Rabim gaze, fiziološko raztopino, brizge, povoje, katetre.
Vse imajo v lekarni. Naj zdravnik prinese vso opremo, ki jo ima.
-Tu ga bomo operirali. -Ja, zdravnica.
Kaj imaš tu?
-Kaj potrebuješ? -Blazine.
V tisti sobi so.
-Imaš škarje? -Škarje, ja. Svetilko?
-Ja. -Tam, prosim.
-Predpasnik in lonec. -Takoj bom prinesla.
-Tudi cunje! -Ja, ljubica.
-Kakšno naključje. -Ja. Se tudi vam ne oglasi?
Nisi povedal, da si povabil prijatelja.
Se poznata?
Ja, se.
-Ni me povabil. -Prav.
Veš vse o njej?
-O kom? -O sestri?
Na plaži je. Ni povedala?
-Ne. -Hudiča. Odšla je z… Kako že?
S frajerjem.
-Tako mu je ime, fanta. -Je vse v redu z njo?
-Mami je rekla, da rabi mir. -Če jo vidiš, ji povej, da sem jo iskal.
Prav.
In da me lahko pokliče, če kaj rabi.
Prav.
Adijo, Raúl.
-Čeden fant, a? -Jaz pa sem bolj simpatičen.
-On pa je višji. -Res je.
-Lep dan. -Kaj ta dela tu?
Pacient tvoje hčere je.
Pomiri se, blondinec. Tebe ima rajši.
Tu počakaj.
Ramón.
Pomoč bi nama prišla prav.
-Pridi. Pohiti. -Ja.
Ne zajebi, blondinec. Pa tu govorimo mehiško, ne špansko.
-Sem? -Ja. Previdno. To je tretji svet.
Ojla!
Odmor! Stoj, utrujena sem.
Kaj je to?
Kaj dela pivo tu?
Zabava je končana. Slecita kostuma.
-Ampak… -Nič ampak! Slecita ju!
Kaj se dogaja?
Glej, pivo pijeta.
Ne, jaz sem prinesla pivo.
-Nisva določila hišnih pravil? -Ja, in vedno sva se jih držala.
Vera nama prepoveduje alkohol.
Kristusa sva spustila vase, ne moreva kvariti telesa.
-Vem, sosedovo je. -Lety, mojo preteklost poznaš.
Za najin oltar je. Ne skrbi. Takoj ga bom odnesla.
-Daj. -Julio, vzemi bonbone.
Vstani, Julio!
-Jaz bom vzela pivo. -Ja, daj.
Luke.
Zelo sem ti hvaležna za vse, kar počneš za moje otroke in Ramóna.
Ampak… Ne govori več tako s Juliom.
Mladi mislite, da je vse lahko. Ampak življenje se bo spremenilo.
Vse se bo vrtelo okoli otroka.
Vse.
Tvoje življenje se vrti okoli tega dreka.
Zaradi tega dreka,
zaradi rešilca smo preživeli.
Je rešilec tvoj otrok?
-Ne. -Nikoli ga nisi razočaral.
Ure sem te čakal pred šolo.
-Marigaby prav tako. -Nehaj. Dovolj.
Pa mama? Boš enako naredil s Julitom?
Stara papirnica na Cesti 57.
-Na Cesti 57 rabijo rešilca. -Noter, blondinec.
Ime mu je Lázaro. Star je 24 let.
Utrip je 110 na minuto. Poti se in je zadihan.
Prav.
Preboden je.
Rešilca morava poklicati.
So ga že, pred 40 minutami, pa še ni prišel.
Če ga hočeva rešiti, ga morava takoj operirati.
Ste zdravnica?
Reševalka sem. Drugi letnik medicine.
Sama bova morala poskrbeti zanj.
Izvolite.
-Za vas. -Hvala.
Naj se nas Bog usmili.
Tu so tiskali denar za vso državo.
Precej razpadla je.
Ramón, je lahko past? Zadnjič so nas grdo nategnili.
Bi se rad vrnil?
-Gremo. -Si prepričan?
Nismo prišli zaman tako daleč. Se bojiš, blondinec?
Sploh ne.
Ne, Ramón. Tu počakaj. Da ne ukradejo avta.
Kaj se dogaja?
Moj prijatelj.
-Umira. -Pokaži, kje je.
Gremo.
Jebenti. Tam?
Mater.
Noter grem.
-Ste dobro? -Ja. To sem počela le v šoli.
Kompresija?
Ja.
Zdaj boste morali zarezati
in držati kožo z obeh strani.
Ja.
Pomirite se. To se zgodi vsem zdravnikom.
Pri živem človeku je drugače.
-Primite drog. -Sem.
Umaknil ga bom, takoj ko ugotovim, kaj prebada.
Prav.
-Prav. -Dajmo.
Jebenti.
Jetra prebada.
Ne smeva ga odstraniti.
Takoj bi izkrvavel.
-Ne vem, kaj naj naredim. -O bog.
Pridita.
-Halo? -Raúl?
Povsod te iščem. Kako si?
Pomoč potrebujem. Pri babici sem. Nesreča je bila.
Samo osnovno opremo imamo.
Laparotomijo delava.
Pacient je 24-letni moški.
V trebuh se mu je zaril drog. Zgornji desni kvadrant.
Prebodena jetra ima. Pomagaj mi operirati. Vodi me.
-Prijatelj? -Ja.
-Jebenti, Justic Bieber. -Živjo.
-Na TikToku si. -Kako mu je ime?
-Hiphoper. -Chimba.
In reševalec.
-Prijatelj. -Kaj je vzel?
-Pivo. -Počasen, neenakomeren utrip. Šibko diha.
-Z mano je kadil travo. -A res?
-Tudi fentanil je vzel. -Kaj je fentanil?
-Nova droga. -Imaš nalokson? Izločimo opioide.
-Imaš prvo pomoč? -Ne.
-Daj no! -Poslušaj me.
-Ramón. -Prijatelj.
Sta odstranila drog?
Ne, močno krvavi.
Prav. Natančno me poslušaj.
-Prav? -Prav.
Rabiš Sengstaken-Blakemorovo napravo zaradi hemostaze.
-Ne. -Nimava je.
Razumem. Čakaj, da premislim. Improvizirali bomo.
-Imata foleyjev kateter in drenažno cev? -Ja, v torbi.
-Babica… -Jaz bom držala.
Ja, seveda.
-Hitro. -Ja.
Hitro.
-Tu je. -Tu primite.
Sem.
Prav. Prereži foleyjev balon.
-Daj ga v drenažno cev. -Prav.
-Nimava drenažne cevi. -Ni drenažne cevi.
Jebenti.
Prav, premisliti moram.
-V mojem nahrbtniku je kondom, babica. -Ja, ljubica.
-Poišči ga. -Bom.
Odlično.
Ramón.
Marcus! Spet si pozabil na protokol.
-Vem. Hvala! -Srčni zastoj.
-Ti je uspelo? Na foleyja daj. -Bom.
Pokrij balon in trdno zveži konca. Pazi, da ne zapreš cevi.
-Slediš? -Ja.
-Sem. -Dobro.
Balon daj skozi poškodovano tkivo.
Napolni ga z vodo, da se krvavenje ustavi.
-Razumeš? -Ja.
Vzeli boste ven drog, jaz pa bom vstavila to.
-Ja. -Dajva.
Na tri. Ena, dve, tri. Ven!
Tako. Posušite! Razprite kožo.
Noter grem.
Noter, noter.
-Daj no. -Pohiti, klinčevi Bieber.
-O tebi govori. -Si, Marcus?
-Ta reč je draga. -Zdaj mu jo moram dati.
-Rešita ga že! -Prijatelj. Marcus!
Prav, vzemi.
-Pomiri se! -Zajebala sta mi trip!
-Joseph! -Spusti me!
Utihni, bedak!
-Babica, lahko primeš? -Ja.
Zelo krvavi.
Uredila bom.
Zelo dobro.
Še.
Še malo.
-Kmalu bo poln. -Kako gre?
-Končano. -Kako gre, Marigaby?
Marigaby, je vse v redu?
Je vse v redu?
Deluje.
Delovalo je.
Uspelo nam je. Raúl, uspelo nama je! Hvala!
-To, jebenti! -Hvala!
-Odlično. -Raúl?
Raúl, me slišiš?
Si…
V bolnišnico te moram peljati.
Ne.
Povejta, koliko dolgujemo, in se poberita.
-Ne, ne bomo računali. -Daj denar.
Vemo, koliko zaslužite.
-Kako ste, doktor? -Odlično.
-Gospa, lahko dobim kaj močnega? -Seveda, g. zdravnik.
Upajmo, da bo rešilec kmalu tu. Samo čas sva mu pridobila.
Ne bodi prestroga do sebe. Če te ne bi bilo,
če ne bi klicala prijatelja, bi umrl.
Ne moremo nadzorovati vsega. To dobro veš.
Izvolite.
-Najlepša hvala. -Prosim.
-Zate, ljubica. -Hvala.
Vsak dan se vprašam: "Kaj, hudiča, počnem tu?"
Zakaj sem študiral medicino?
Po takih trenutkih pa mi je jasno.
Ni tako? Za to, da pošlješ vse k hudiču, je vedno čas.
Najbrž je razlog, da tega še nismo naredili.
-Na zdravje. -Na zdravje.
Tu je. Odpeljali ga bojo.
Prav.
Piti mora vodo in biti pokrit.
Toliko smo nabrali.
-Pusti, punca. -Zajebala ste mi trip, kretena.
Greva.
Kako si?
-Dobro. Ti? -Utrujena sem.
Je tu kak sorodnik ali kdo, ki bi ga spremil?
-Ni najin sorodnik. -V mesto ga moramo peljati.
-Z vami grem. -Hvala.
Z njimi greš?
Poslušaj… Preveč stvari imam v glavi.
Zmedena sem.
Vem pa,
da ni lepšega od reševanja življenj.
Sem opazila, ljubica.
Ampak obljubi, da ne boš operirala na mizi, ko me boš spet obiskala.
Poskusila bom.
Ne bodi žalostna.
Pojdi, da ne zamudiš.
-Hvala za vse. -Malenkost.
Rada te imam, ljubica. To bo vedno tvoj dom.
Marigaby!
Ljubica.
Si dobro?
-Ja. -Torej si še živa.
Spoznala sem, da ne morem delati in študirati.
Oprostita.
Tudi jaz sem spoznal marsikaj, ko te ni bilo.
To me veseli, Ramón. Ker sem ti povedal, da nisem za to.
Jaz pa sem ugotovila, da sem za to.
-Ampak še veliko se moram naučiti. -Veš, kaj se je zgodilo danes?
Tvoj Španec nama je pomagal.
In ugotovili smo, da rabimo še koga.
Tvoj Barney ni tako neumen.
-Saj sem rekla. -Blondinec se spozna.
Na tvojo mamo sem mislil in ugotovil, da sem prekleto trmast.
In da se staram.
-Premišljuješ, da bi upokojil svojo Mrho? -Vidva povejta.
Ekipa smo.
Samo eden nam še manjka.
Kako zapuščaš rešilca?
Obljubil si, da ga bom vozil, ko bom večji.
Da bomo skupaj.
-To je pizdarija! -Brez kletvic!
-Kaj, misliš, kako se počutim? -In jaz.
Celo meni je grozno.
Poslušaj, mali. Samo začasno je.
Počakaj, da končam šolo, prav?
Obljubim, da bomo nekega dne imeli vozni park rešilcev. Res.
Res?
Ja. Vozni park.
Slišal si sestro. Naš vozni park rešilcev.
Jebenti!
Ste mislili, da bomo milijone Ciudadčanov pustili brez Tamayovih?
O ne.
Prevedla Lorena Dobrila