SOPKA LASCAR CHILE
Teď stojíte na jedné z nejaktivnějších sopek v Chile.
Otázka za 100 000 £,
následující termíny jsou skutečné
a jsou převzaty z Indexu vulkanické aktivity.
Který z nich označuje největší erupci?
Kolosální,
katastrofální,
nebo kataklyzmatická?
Na první dobrou...
-Co říkáš na první dobrou? -B, „katastrofální“.
Nebo „kolosální“?
Kolosální.
Jako u zemětřesení. Kolosální škody. To bývá fakt zlé.
Jo, ale já bych řekl...
Kolosální je jen základ.
Je to...
Katastrofální.
To je konec světa.
V tu chvíli musíš začít znova. Když je to katastrofa.
To je konec. Konec civilizace.
Tímhle jsi právě ukončila tu hádku.
-My se nehádáme. -To ne.
-Jo, já vím. -Myslím naše rozhodování.
Co byla katastrofa?
Konec světa.
Když je konec světa, kde pak najdeš sopky?
„Kataklyzmatická.“
Mohlo by to být něco s vesmírem?
-Víš, co myslím? -Ne.
Proč zmiňovat vesmír,
když se bavíme o největší erupci,
sopečné erupci? Na co to odkazuje?
Protože i ve vesmíru jsou sopky.
Na Marsu jsou sopky, ve vesmíru.
Kataklyzmatická. Sakra.
-Víš, co myslím? -To je dobrá poznámka.
Tohle děláš vždycky.
-Vážně. -Promiň, zlato.
Protože to je... Dobrý argument.
Protože vědci můžou odkazovat
-na věci, co vybuchují na Neptunu. -Jo, to se snažím říct.
Kámo.
Teď jsem úplně rozhozený.
-Kataklyzmatická. Já myslím... -Katastrofa.
Kataklyzmatická.
Ne, můj instinkt mi říká B.
Za mě to bude B.
Protože to slovo znáš?
Ne, protože si myslím,
no, ten odkaz na apokalypsu je...
To je vše. Konec.
Jo, ale to je konec světa, nemusí to být konec vesmíru.
Kataklyzma... Pro změnu.
Zlato.
B.
Já ti nevím. Ty chceš dát B?
Dáme teda B. Katastrofální.
-B? -Jo, já dávám B.
-B? -Jo.
Katastrofální.
Otázka za 100 000 £,
vybrali jste odpověď B.
Vaše odpověď je...
-Správná. -Jo!
Panebože.
Jo, musím si lehnout.
Kruci. My to dali.
Byl jsi hrozně šikovný. Jsem na tebe pyšná.
007: CESTA K MILIÓNU
BRATŘI BONEOVI KAMARA & JOSH
BETH & JEN JAMES & SAM
GRACE & DANIELLA TANAKA & JAMES
COLIN & DANNY
Kolik zbývá? Kolik minut?
Moc ne. Počkat. Nevím, asi tak 10.
Počkat. Ježíši Kriste.
Tak jo. Jsme tady.
-To je ten klíč. -Jdeme.
BENÁTKY ITÁLIE
Pod vámi se nachází náměstí svatého Marka...
ÚROVEŇ 2 OTÁZKA ZA 50 000 £
...triumf renesanční architektury,
jedna z nejnavštěvovanějších památek na světě.
Dnes je plné turistů se zmrzlinami a v žabkách.
Otázka za 50 000 £,
kolik turistů prý každý rok Benátky navštíví?
Jeden milión,
deset miliónů,
dvacet pět miliónů.
-Jo, takže bych vyškrtla jeden milión. -No... Jo.
Na slepo bych řekla, že to je...
-Deset, nebo dvacet pět. -Je tam úplně přelidněno.
Říká se, že je to jedno z nejnavštěvovanějších míst na světě.
Co ti říká instinkt?
-Dvacet pět se mi zdá už hodně. -Moc.
Já nevím, možná jich tolik je? Ale řekla bych 10.
Já bych taky řekla 10. B.
Jo, B.
-Tak to je, když jsem vystresovaná. -Jo.
Škoda.
Vedly jsme si dobře. Klidně plakej.
Tyhle dvě se mi líbily.
Stejně...
-To je ono! -Jdeme.
se dostaly dál než tato dvojice.
Já nevím. Tak jo, dáme prostě A.
-A? -Jo.
Nevěděli, co je to stalaktit...
Ale ne. Červená.
a ihned padli.
ISTANBUL TURECKO
Ale Colin a Danny, dva nejlepší kamarádi z Essexu, pořád ještě žijí.
ÚROVEŇ 2 OTÁZKA ZA 50 000 £
Můžeš za ně zatáhnout? Tak. To je ono.
Řekl: „Najděte auto.“
Pojď za mnou, dej mi ruku na rameno.
Já nevěděl, že se Danny bojí psů.
Jestli se otočím a rozběhnu se, poběž za mnou.
-Lezu na to auto. -Co je to?
-Lezu na auto. -Vidíš kufřík?
Je nahoře.
-Jsi tam? -Jo, jdeme.
Před vámi leží čtyři turecké tarotové karty.
Tato tajemná činnost má prý kořeny zde
na Blízkém východě.
Hlavní myšlenkou je to, že karty, které vyberete, vám předpoví budoucnost,
často ale nečekaným způsobem.
Otázka za 50 000 £,
jaký význam mohou mít všechny tyto čtyři karty?
Začátky,
rozhodnutí,
konce.
Tady je mrtvé tělo na zemi, tady je deset nožů...
-Jo. -Ten se už nezvedne.
To není začátek.
Nevím, jestli se pro těch 10 nožů do zad rozhodl sám,
-ale je to jeho konec. -Už si zažil.
Jejich rozhodnutí vyskočit z hradu?
Mohlo by být, ale pořád je to konec, ne?
No, nevíme, kde dopadnou.
A tady, nevidíme mu nebo jí do tváře, ale ten černý kabát,
-je to Anděl smrti? -Jo.
Doufejme, že to není náš konec, ale...
-Takže prostě jdeme na to a dáme C? -Dáme C.
-Jo? -Jo.
-Tak jo. -Fajn.
To je zelená, jo?
To není špatné.
ZÍSKÁNO 50 000 £
Kde jsou bratři Boneovi?
ÚROVEŇ 4
ZLATÉ OKO JAMAJKA
Jamesi, mohu nabídnout něco k pití nebo k jídlu?
Byl by možný ještě jeden koktejl?
-Hned to bude. -Perfektní. Díky.
Nemáte zač.
Expresní zásilka!
-Mockrát díky, Glenroyi. -Není zač.
To je dokonalost, kámo. Díky.
Už se to nese. Haló.
To vypadá úžasně.
K tomu kokosová rýže a restovaná zelenina.
-Super. -Krása.
-Jo. -To vypadá úžasně.
Jste skvělí. Dobrou chuť.
-Díky. -Díky.
To je telefon?
Bylo to až moc dokonalé, co?
-Pojď. -Jdeme.
Kámo, já umíral hlady.
Haló?
Joey a Jamesi, obávám se, že vaše chvilka odpočinku je u konce.
-Odpočinek končí. -Zpátky do práce.
Zpátky do práce.
Další otázka je za 200 000 £.
Další otázka je za 200 táců.
-Abyste ji našli, jeďte do Port Antonia. -Sakra.
Ihned odjeďte.
Musíme jet do Port Antonia a hned odjet.
Odešel jsem ze školy v 16, takže Jamesovi bylo 10.
Dělal jsem manuální práci, bylo mi něco málo přes 20.
Začal jsem se připravovat na taxikářské zkoušky a složil jsem je.
Začal jsem pracovat jako londýnský taxikář.
Rád bych si myslel, že viděl ty moje chyby a pak...
Změnil trasu.
Složil maturitu, udělal si bakaláře
a teď si dělá magistra.
Jedeme doleva, nebo doprava? Vybíráš.
Za mě doprava.
Vždycky jsem Joea obdivoval.
Má úžasnou rodinu, nádherné děti.
Vždycky byl zabydlenější než já.
Já cestoval po světě.
Chtěl jsem si zažít tu svobodu.
-Jdi tudy. -Tudy, jo?
Tady je to trošku jiné, než kde jsme byli předtím.
Stoprocentně.
Jo, kámo, tudy.
-Tady doleva. -Jo.
-Hej. -Tady to ale žije.
Pozor.
Přišla ti zpráva.
„Dobro dna zlem.“
Dobro nad zlem?
ZPRÁVA DOBRO DNA ZLEM
-Kostel? -Já nevím. No,
co kdybychom se prošli přes trh?
-Dobro nad zlem? -Dobro nad zlem.
A je to dobro D N A zlem.
Dobro nad zlem.
Dobro nad zlem, tudy.
Hledáme dobro nad zlem.
-Je to stánek nebo tak? -Jo, může to být obchod.
Musíme to najít.
-Nevíte o něčem, co je tady zlé? -Ne.
No, co je dobro nad zlem? Myslím, že to bude název baru nebo klubu.
-Tady! Hele! Pojď sem! -Našli jsme to, kámo.
Super. Podívej.
DOBRO NAD ZLEM
„Pouze Bůh mě může soudit.“
-Tak jo. -Zdravím.
-Jak se daří? -Dobře.
Super. Jak se daří?
-Fajn. -Asi nemáte Heinekena?
-Máme. -Můžeme poprosit dva Heinekeny?
Teplé, nebo studené?
-Studené, prosím. -Studené.
-Super, díky. -Fajn. Jak se jmenuješ?
-Dwayne. -Dwayne, já jsem James.
-Ahoj, Jamesi. -Rád tě poznávám.
Rád tě poznávám. Joey.
-Máš tady pro nás něco? -Hledáme...
-To je super. -Jo, dej nám to.
Je to tady.
Dokonalost.
Díky, Dwayne.
-Je to celkem těžké. -Položíme to sem.
To je otrava.
Už to je.
Notebook.
-Tak jo, připravený? -Připraven ke startu.
SPUSTIT PROGRAM ZADEJTE HESLO
Zadejte heslo.
-„Dobro dna zlem“ to není co? -Zkus to.
-To nejde. -Zlaté oko?
Ne, dívej. Jde tam...
-Nepustí nás to. -Je to jenom šest...
-Je to jenom na šest znaků. -Jo?
Mámino datum narození. To víme.
ZPRÁVA: NAROZENINY PANÍ BONEOVÉ
-Víš? -To by byla hrůza, kdyby ne.
-Jo! Jsme tam! -Jo.
Do toho.
To není otázka.
Vede nás to jinam.
KARIBSKÉ MOŘE
JAMAJKA
KATAMARÁN
-Musíme k tomu katamaránu. -Musíme k tomu katamaránu.
-Vyfoť to. -Vyfoť to tím mobilem
a zkusíme to udělat jako v Brazílii.
-Jo. -Zkusíme to porovnat.
-Vypadá to na přístav. -Dwayne třeba pomůže.
-Dwayne, pomohl bys nám? -Koukni na tohle.
-Nevíš, kde to může být? -Poznáváš ho?
Musíme to místo najít. Kde to je? No, je to...
To je u přístavu.
-Přístav? Jo? -Jo.
A kde je přístav?
-Přímo tamhle. -Jo.
-Jak daleko? Deset minut? -A tam už je přístav?
Možná pět.
Pět minut pěšky. Takže je blízko.
-Je teď otevřeno? -Ne.
-Není otevřeno, protože je tma? -Je tma.
-Kdy se otevírá? -Kolem půl deváté ráno.
-O půl deváté. -Jo.
-Super, to vstaneme. -To dáme. Složíme hlavu...
-Přivstaneme si a pak to uvidíme. -Jo.
-Dwayne. -Moc díky za pomoc, ceníme si toho.
Ano. Složte hlavu, hoši.
JMÉNO: BETH & JEN
Kde máme zdravotní sestry?
Dobré? Přehoď nohu. Tak, opatrně.
A fakt pomalu, Jen, jo?
To je ono. Nejdřív najdi rovnováhu.
To je ono.
Opatrně.
Je to těžké!
V pohodě?
Když chytneš ten kufřík nohama, Jen, tak se nebude kývat.
-Jo, mám to. -Jo? V pohodě? Vracíš se?
Nechceš vyhoupnout nohy nahoru?
Tahej dál.
Už nemám sílu v rukách.
Jo, počkej. Zkusím využít váhu svého těla.
Jo.
Tak jo.
Je to tam.
Nechci se ničeho pustit.
-Promiň. -Chyť se mě.
-Jsi nahoře? -Jo.
Byla jsi skvělá. Jsi v pohodě?
-Cítíš se v bezpečí? -Jo.
Podej sem ten kufřík,
ať z tebe sundáme tu váhu.
-Panebože! -Tak jo, vydrž.
Tak jo, jenom si chvilku vydechni.
-V pohodě? Kruci, byla jsi skvělá. -To bylo drsné.
-Dobrá práce. -Šikula.
-To bylo těžké. -Jo.
Mnohem těžší než jsem si myslela.
Jo. Dobrá práce.
Tak jo.
-Tuhle část nesnáším. -Jo.
Istanbul byl kdysi domovem jednoho z nejznámějších britských zrádců.
V roce 1947
byl Kim Philby šéfem britské rozvědky v Turecku,
ale byl také dvojitým agentem.
V následujících letech
tak zrazoval svou vlast.
Otázka za 50 000 £,
komu předával tajné informace?
Sovětům,
Němcům,
nebo Číňanům.
-Já ani nevím, o koho jde. -Já taky ne.
Takže po druhé světové válce
byli Sověti a Britové na stejné straně?
Protože Rusko a Británie byly spojenci
-ve druhé světové válce, že? -Jo.
-Takže to bylo... Němci byli nepřátelé. -Jo.
Tehdy ještě studená válka nezačala.
-Ta začala až po druhé světové. -Jo.
Ale asi to nebylo...
No, nemyslím si, že to bylo dořešené
-v té době. -Jo.
Jo. Nemyslím si, že jsou to Sověti.
Jo.
Mám dojem, že Němci budou moc jasní.
Myslíš?
Číňané. Co by tím Číňané v roce 1947 získali?
-Nesnáším, když nevím odpověď. -Já vím.
Můžeme si tu otázku poslechnout znovu?
-Jo, poslechneme si to ještě jednou. -Fajn.
V roce 1947
byl Kim Philby šéfem britské rozvědky v Turecku,
ale byl také dvojitým agentem.
V následujících letech...
-„V následujících letech.“ -tak zrazoval svou vlast.
V roce 1947. V následujících letech.
Němci to nejsou, protože ti už skončili.
Bylo to v následujících letech.
Jo, myslím, že Němci by byli moc jasní.
Táhne mě to víc k tomu,
že když se zmíní dvojití agenti, tak si vybavíš Rusko.
A nemyslím si,
-že se toho hodně dělo s Číňany. -Nemy... Ne.
-Britové donášeli Číňanům. -Jo.
Upřímně se začínám přiklánět k Sovětům.
-Jo, já taky. Kvůli studené válce. -Jo.
-Dáme to? -No... Jo.
Nic lepšího nevymyslíme.
Takže dáváme A, Sověti.
-Jo. A? -Jo.
Jistější si asi nebudeme, což je možná...
-Asi jo, ale... -Tak jo.
Společně?
-Raz... -Raz.
Dva, tři.
Prosím, jo!
ZÍSKÁNO: 50 000 £
ÚROVEŇ 3
MANAUS BRAZÍLIE
Podívej se, jak jsou velké.
-Jsou obří. -Já vím.
Jsme tady.
Super.
Podívej se na mapu a řekni mi, jaké máme orientační body.
Vlastně tu žádné nejsou kromě této silnice.
A pak je tu odbočka vpravo do Balbiny.
A pak pojedeme podél řeky a řeku budeme mít po pravé straně.
Fajn.
Takže je asi před námi dlouhá cesta.
Džungle ale čeká.
S Beth jsme se poznaly v roce 2018,
kdy jsem k ní přišla na pracovní pohovor.
Došlo nám, že máme hodně společného
a že máme hodně podobné povahy,
a hned jsme si sedly.
Předtím jsme spolu nebyly ani týden v kuse.
Ani víkend v kuse.
Myslím, že se toho o sobě na této cestě dozvíme hodně.
Na jakém nejděsivějším místě jsi byla?
Na některých vzdálenějších místech, na kterých jsem byla,
si uvědomíš, že jsi hodně osamocená.
Když jsem pracovala v pustině, přicházeli lidé, kterým visely končetiny,
a takhle za mnou došli 25 kilometrů.
A ty si jen říkáš: „Jak to, že ještě žije?“
Co ty?
-Asi to byl Afghánistán. -Jo?
Jo. Jednu dobu jsme létali mezi Bastionem a Kandahárem
-a převáželi pacienty. -Jo.
A najednou se ozvala rána.
Zezadu začal vycházet kouř a začali jsme se kymácet.
A já si myslela, že spadneme,
a oni říkali, že možná budeme muset nouzově přistát v poušti.
-Bože! -„Takže si připravte pušky,
-„kdyby tam byl Tálibán.“ -Ty kráso!
Ale já vůbec nepanikařila.
Bylo to fakt divné, byla jsem úplně v klidu
a pamatuju si, že jsem si myslela: „Nemůžu uvěřit, že umřu.“
-Fakt? -„Nevěřím, že tohle je konec.
„Neměla jsem možnost se rozloučit s rodinou.“
Takže jsem byla otupělá.
Ale ukázalo se, což jsem tehdy nevěděla,
že vrtulníky nemají jen jeden motor.
Otočili to a vrátili se do Bastionu.
Hned jak jsme přistáli, začala jsem hyperventilovat.
-Byla jsi trochu v šoku. -Malý panický záchvat.
Který jsem tehdy měla poprvé a naposledy.
Přišel za mnou kamarád, sundal ze mě ochrannou výstroj,
dal mi vodu
a pak nás všechny naložili do jiného vrtulníku a my vyrazili.
-Ale... -Takže jste skoro nouzově přistáli,
myslela sis, že budeš muset střílet,
a oni tě naložili do dalšího vrtulníku a ty jsi vstala?
To je dobře, protože jinak,
no, vrátila jsem se hned do sedla, víš?
ÚROVEŇ 3
První zastávka bylo Skotsko, druhá Itálie
a třetí vypadá jako Mars.
Na takovémto místě jsem nikdy nebyl, tati.
Od určité nadmořské výšky
-už nic není. -Nic tu nežije.
POUŠŤ ATACAMA CHILE
Prostě se objeví tahle vyprahlá pustá země...
Vypadá to, jako bys byl na jiné planetě.
Jedeme pořád správným směrem?
Jo. Tři kiláky a jsme tam.
-Není tady ani kaktus. -Ne.
Vůbec nic.
Jsem rád, že si společně vytváříme vzpomínky na toto dobrodružství.
Posledních 14, 15 let
jsem pracoval na moři
a všichni mi chybí, když jsem pryč.
Každý rodič si přeje, aby byl lepší.
Myslím, že některých věcí lituju: „Tohle jsem mohl udělat líp.
„Kéž bych tohle vyřešil jinak.“
Takže doufám, že ke mně syn vzhlíží
a že je schopný si zapamatovat všechny ty povedené chvíle.
A doufám, že mi odpustí
ty chvilky, kdy jsem tak dobrý rodič nebyl.
Tak jo. Jsme tady. Úplně tady zastav. Jsme přímo nahoře.
Moc toho tady není.
-A teď co? -Nevím.
Co je to?
Myslím, že se to hýbe.
-Vidíš to? -Jo, myslím, že jede k nám.
Mohl by to být náš odvoz na další etapu.
-Myslíš? -Nevím.
Možná je to vlak nebo tak něco.
Protože si myslím, že tady vedou koleje.
-Vidí nás? -Myslím, že jo.
Myslím, že došla zpráva.
-„Nastupte do vlaku.“ -Nastupte do vlaku.
Tak jo. To je vše?
-Nic víc nepíše? Sakra. -Nic jiného tu není.
Nemyslím si, že zastaví.
Musí nám zastavit.
Vlez tady vzadu, chyť se toho madla.
-Tři. -Super.
No tak, kámo! Jo!
-Nemyslel jsem si, že to dáme. -Jo. To bylo fakt těžké.
To bylo těsné, co?
-Tohle musí být pro nás. -Jo, taky bych řekl.
Co to je... Vysílačky.
-Oni nás rozdělí. -Fajn.
Šmejdi.
Same, postroj.
-Nekecej! -Jo!
Další zpráva.
ZPRÁVA: PŘEDNÍ VAGÓN
-Píše se tam jenom: „Přední vagón.“ -„Přední vagón.“
Jeden z nás bude muset jít po střeše.
Takže musíme jen zjistit, co je v předním vagónu?
-Já půjdu. -Ty půjdeš?
Jsem nervózní.
To dáme. Ale je to nebezpečné.
Víš, vždycky jsem říkal, že hlavně nechci, aby nás rozdělili.
Já vím, je to o nervy.
-To zvládneš, tati. To dáš. -Jo, pojď sem.
Mám nervy v kýblu.
-Hodně štěstí. -Díky, synu.
Už jsem skoro u konce prvního vagónu.
Teď si přeju, abys tady byl ty.
Tak jo, Same, jsem u druhého vagónu.
Sakra.
Mám v očích tolik prachu, že nevidím.
Jde to těžko, kámo, nebude to fungovat.
Tati, jsem rád, že jsi tam ty.
Tak jo, tati, to dáš, no tak.
Ty zvládneš všechno.
Tak jo, už vidím přední vagón. Vidím ho.
Naprosto jsem ti věřil, tati. Skvěle.
Dokázal jsem to.
Dal jsem to, jsem tady.
Je tam něco nápadného? Není?
Jsou tu klíče od Volkswagenu.
Asi klíč od domu.
Na zadní straně pohlednice se píše: „9:00.“
Na pohlednici se píše: „María Elena.“
Hádám, že máme do devíti dojet do Maríi Eleny.
PORT ANTONIO JAMAJKA
Koukneme na ty fotky, co jsi vyfotil.
-Co myslíš? -To je mezi dvěma výběžky, že?
-Kolem je jich pár, no... -Jo.
Tamhle je jeden. Ale vypadá takhle.
Myslím, že bude až na otevřeném moři, které je tady.
Dobré ráno, hoši.
Velký den.
Mohl byste nás tam nějak hodit?
Ne, všechny ty lodě jsou na půjčení.
Co kdybychom vám zaplatili?
Jenom byste nás tam hodil? Zavezl nás tam?
Já vás tam nezavezu.
Ne, na to nemám čas. Mám moc práce.
Mohl bych vám dát tamhletu, ale musíte se odvézt sami.
-Jenom jeď rovně. -To je ten katamarán.
Jo, taky si myslím, že je to on.
Trošku doleva, Jimmy.
Co se to tady děje?
Kámo, to je pořádný vrak.
Já myslel, že někam pojedeme.
Na tomhle nikam nepojedeme.
Ještě kousek.
-To je ono. -To je ono.
Jsme tady.
Moc hezky to tady nevoní, musím říct.
Tamhle. Jak dlouho tady je? Určitě pár let, ne?
Přemýšlím, jestli je tady klíč nebo tak něco.
-Tady tohle se dá zvednout. -Do toho.
Hele!
Ale, ale!
-To je něco. -Dobře, chlape.
-Pořádná výstroj. -Ploutve.
Je tady i nůž.
Ježíši.
-Je tu taky spousta klíčů. -Klíčů?
Další otázka je za 200 000 £.
Vypadá to, že si jdete trochu zaplavat.
Věděli jste, že průměrný netrénovaný jedinec
dokáže zadržet dech až na 90 sekund?
Tak jako tak, hodně štěstí.
-Myslím, že to je ono. -Jo.
Vypadá to jako akvárko, co?
Máme to odříznout tím nožem?
-Jo, vezmi ten nůž. -Jo.
A odřízni tu síť.
Je to v hajzlu.
Hned jak doplavu dolů, tak mi dojde vzduch.
Na.
-V pohodě? -Teď toho víc nedám.
Je to těžké, co? Je to jako... Jako jóga, prostě dýchej.
-Proč nedokážu zadržet dech na tak dlouho? -Jo, je to těžké.
-Uřízl jsem to, jo. -Zdá se, že jsi to pootevřel.
-Na téhle straně je zámek. -Jo, já to viděl.
-Vepředu je zámek. -Myslel jsem si to.
Musíme tak pokračovat, než se to povede.
-Jo, přijdeme na to. -Úplně vzadu.
Je v tom 200 táců, chápeš?
Nemyslím si, že je to on.
Tohle je těžká práce.
-Něco mi přijde správně. -Jo?
Nešel úplně dovnitř.
Nemyslím si, že můžu dolů. Uši se mi úplně zbláznily.
To se neboj, já jedu dál. To nevadí.
Máš to? Dobrá práce, kamaráde.
-Jsou tam dva zámky. -Fakt?
Myslím, že je na kód, na tři čísla.
-007? -007?
No, to bych zkusil jako první.
Mám to zkusit?
Dobrá práce, chlapče!
Pojď sem, no tak.
To je ono!
Jsou tam dva.
Dva?
-Chytám do nohy křeč. -Ježíši.
-Co nám to dělá? -Nemůžeme to mít jednoduché.
-Než to zkusíme a budeme přemýšlet... -Jo.
-Musím si lehnout. -Vylezeme na ten katamarán
a pak to zkusíme vyřešit.
-To se ti povedlo. -Musím říct,
že tohle je nejtěžší úkol za poslední dobu.
To bylo něco.
Krucipísek.
-Rum. -O co jde?
Jamajka nabízí nespočet radostí.
Jednou z nich je i tohle.
Jeden z nejlepších exemplářů Jamajky.
Každý z nich má své jedinečné tóny a chuť.
Otázka za 200 000 £,
jaké má definující tóny?
Ořechovec a černý pepř,
kůže a švestky,
karamel a koření.
-Vůbec nemám tušení. -Co se píše na lahvi?
„Jamajský rum.“
Víš co? Já to totiž nevím.
-Ořechovec... -Já nevím.
Ořechovec je dřevo, jo?
A sudy jsou samozřejmě ze dřeva, ne?
Přísahám, že se vyrábí z...
Mohlo by to být ořechové dřevo, ořechové sudy.
Pepř. Nikdy jsem neslyšel o pepři ve spojitosti s rumem.
Jo. Myslel by sis...
Černý pepř se skvěle hodí k jídlu, ale do pití?
Kůže a švestky ne...
Zase nemám ponětí, ale...
Jak by se dostala kůže do pití?
No, kůže přece nechutná dobře, ne?
Sežral bys snad botu?
Ta představa, že je v pití kůže...
Ale mohlo by se v ní přepravovat?
Mohly by mít sudy kožené řemeny?
A je to tón, ne?
Tón je...
No, trochu tady blábolím,
protože nepiju ani víno, ani tvrdý alkohol.
Ale tón je jen náznak.
-Zkusíme to? -Bude vadit, když ochutnáme?
To je jen dobře, dobrý nápad, Batmane.
Určitě cítím koření.
Nesnáším takové pití.
Promiň, nejsem na whisky, ale... Ani na rum.
-Nemám rád tmavé pití. -Ty máš radši Stellu.
Ležák zvládnu.
Ale ne tvrdý alkohol.
-Je to fakt kořeněné, co? -Jo, to je.
Ale je to...
Jak tě to štípne do jazyka, to je pepř?
Když si k tomu pořádně přičichneš, tak je to...
Tak to voní jako,
nevím, jestli je to karamel, nebo tak, ale určitě cítím...
Ale je tam určitý náznak...
-Jo, sladkosti. -Jo, na sto pro, to je...
-Když si čichneš k láhvi. -Tak to jde cítit.
-Cítím z toho bonbony. -Víš, co myslím?
Takže vyřadíme kůži a švestky?
-Jo, dáme C. -Jo, vyřadíme kůži a švestky.
Jak říkáš, ořechovec by to mohl být taky.
Ale určitě to voní sladce, ne?
Myslím, že to musí být něco...
-Jo, určitě to voní sladce. -Asi dáme C.
Jo. Já s tebou souhlasím.
I barevně je to blíž karamelu než černému pepři.
-Jo. -Je tmavý. Je hnědý.
Přemlouváme se k tomu.
Čím víc pijeme, tím víc se k tomu přemlouváme.
Karamel je sladký a vyrábí se z cukru.
Cukrová třtina a třtinové plantáže na Jamajce.
Takže bych řekl C.
Dvě stě tisíc liber, to je velká částka.
Může změnit život.
Můžu si jen představit, pod jakým musíte být tlakem.
Takže se vás zeptám,
jste si jistí svou odpovědí?
Jste si jistí na 200 000 £?
Nuže,
jste si jistí?
Překlad titulků: Jolana Vařáková
Kreativní dohled Kristýna