VULCANUL LASCAR CHILE
Vă găsiți pe unul dintre cei mai activi vulcani din Chile.
Pentru 100.000 de lire,
toți termenii următori sunt reali
și sunt luați din Indicele de explozivitate vulcanică.
Care dintre ei descrie cea mai mare erupție?
Colosală,
apocaliptică,
cataclismică?
Pe loc...
- Pe loc, ce ai spune? - B, „apocaliptică”.
Sau „colosală”?
Colosală.
E ca la cutremure. Pagubele sunt colosale. Adică foarte grave.
Da, dar eu cred...
„Colosală” e un termen banal.
E...
Apocaliptică.
Sfârșitul lumii.
E ca și când o iei din nou de la început. Apocaliptic.
E gata. Civilizația dispare.
Vorbele tale au pus punct disputei.
- Dar nu e o dispută. - Nu.
- Da, știu. - Adică, ce vorbeam.
Ce-a fost apocalipsa?
Sfârșitul lumii.
Dacă se termină lumea, unde mai găsești vulcani?
„Cataclismică”.
Ar putea fi ceva din spațiul cosmic?
- Înțelegi ce vreau să spun? - Nu.
De ce să faci referire la spațiul cosmic
când vorbești de cea mai mare erupție,
o erupție vulcanică? Care este referința?
Pentru că există vulcani și în spațiul cosmic.
Marte are vulcani, e în spațiul cosmic.
„Cataclismică.” La naiba!
- Știi ce zic? - E un argument bun.
Măi, frate, mereu faci asta!
- Serios! - Scuze, iubi!
Pentru că e... Da, e un argument valid.
Deoarece oamenii de știință pot face referire
- ... la chestiile care pocnesc pe Neptun. - Da, asta zic. Da.
Vai de mine!
M-ai derutat complet.
- Cataclismică. Cred că... - Catastrofă.
Cataclismică.
Nu, instinctul meu îmi spune B.
Eu cred că e B.
Pentru că știi cuvântul?
Nu, pentru că eu cred
că raportarea la apocalipsă e...
Asta-i tot. Sfârșitul.
Da, dar e sfârșitul acestei lumi, nu neapărat al universului.
Catalizator... Pentru schimbare.
Iubi!
B.
Nu știu. Alegi B?
Hai să alegem B! Apocaliptică.
- B? - Eu aleg B.
- B? - Da.
Apocaliptică.
Pentru 100.000 de lire,
ați ales răspunsul B.
Răspunsul vostru este...
- Corect. - Da!
Vai de mine!
Trebuie să mă întind.
La naiba! Am reușit!
Ce bine te-ai descurcat! Sunt foarte mândră de tine.
CALEA SPRE UN MILION: O AVENTURĂ JAMES BOND
FRAȚII BONE KAMARA ȘI JOSH
BETH ȘI JEN JAMES ȘI SAM
GRACE ȘI DANIELLA TANAKA ȘI JAMES
COLIN ȘI DANNY
Cât a mai rămas? Câte minute?
Nu mult. Stai! Nu știu, vreo zece.
GRACE ȘI DANIELLA
Stai! Doar... Isuse Hristoase!
Corect! Asta e!
- E cheia. - Hai!
VENEȚIA ITALIA
Vă aflați deasupra Pieței San Marco,
NIVELUL AL DOILEA ÎNTREBAREA DE 50.000 DE LIRE
o capodoperă a arhitecturii renascentiste,
unul dintre cele mai vizitate obiective din lume.
În prezent, este invadată de turiști în șlapi care mănâncă înghețată.
Pentru 50.000 de lire,
estimativ, câți turiști vizitează Veneția în fiecare an?
Un milion,
zece milioane,
douăzeci și cinci de milioane.
- Bun, tăiem un milion de pe listă. - Adică... Da.
Îmi dau cu presupusul, e...
- Zece sau douăzeci și cinci. - E supraaglomerată.
A spus că e unul dintre cele mai vizitate locuri din lume.
Ce-ți spune instinctul?
- Douăzeci și cinci pare foarte mult. - Prea mult.
Nu știu, poate așa o fi. Dar aș alege zece milioane.
Și eu aș alege zece milioane. B.
Da, B.
- Acum încep să devin stresată. - Da.
Păcat!
Ne-am descurcat bine. Poți să plângi.
Mi-a plăcut de ele.
Totuși...
- Asta e! - Hai să mergem!
Au ajuns mai departe decât ei.
TANAKA ȘI JAMES
Nu știu. Bun, alege A!
- A? - Da.
Ei nu au știut ce este o stalactită...
Vai, nu, e roșu!
... și au plecat după primul nivel.
ISTANBUL TURCIA
Dar Colin și Danny, doi prieteni buni din Essex, încă sunt în joc.
NIVELUL AL DOILEA ÎNTREBARE DE 50.000 DE LIRE
Poți să tragi de ea? Așa!
A zis: „Găsiți mașina!”
Hai în spatele meu, mâna pe umăr!
Nu știam că Danny se teme de câini.
Dacă mă întorc și fug, vii cu mine.
- Eu mă urc pe mașină. - Ce-ai zis?
- Eu mă urc pe mașină. - Vezi vreo valiză?
E sus.
- Poți? - Da. Haide!
Aveți în față patru cărți turcești de tarot.
Se spune că această practică mistică îți are originea aici,
în Orientul Mijlociu.
Cărțile pe care le alegi îți pot prezice viitorul,
dar, deseori, în moduri neașteptate.
Pentru 50.000 de lire,
ce semnificație poate fi atribuită tuturor acestor patru cărți?
Începuturi,
decizii,
sfârșituri.
E un cadavru pe podea și zece săbii...
- Da. - Ăsta nu se mai ridică.
Ăsta nu e un început.
Nu știu dacă a fost decizia lui să încaseze zece săbii în spate,
- ... dar e terminat. - A făcut chestii.
E decizia lor să sară de pe castel?
Posibil, dar e tot un sfârșit, nu?
La... Nu știm pe ce aterizează.
Iar aici, nu i se vede fața, dar, cu haina neagră,
- ... e cumva Îngerul morții? - Da.
Să sperăm că nu e sfârșitul nostru, dar...
- Să alegem C? - Alegem C.
- Da? - Da.
- Bine. - În regulă.
E verde, da?
Nu-i rău!
ÎNCASĂRI: 50.000 DE LIRE
Și-acum, unde sunt frații Bone?
NIVELUL AL PATRULEA
James, pot să-ți ofer o băutură sau ceva de mâncare?
Pot să mai beau un cocktail?
- Vine imediat! - Perfect! Mersi!
Cu plăcere!
Livrare specială!
- Mulțumesc frumos, Glenroy! - Cu plăcere!
E minunat, amice! Mersi!
Uite-așa! Bună!
Arată senzațional!
Se servește cu orez, nucă de cocos și legume trase la tigaie.
- Minunat! - Frumos!
- Da! - Arată senzațional.
Te pricepi! Poftă bună!
- Mulțumesc! - Mulțumesc!
Sună telefonul?
Prea frumos ca să fie adevărat, nu?
- Hai! - Să mergem!
Amice, eram mort de foame.
Alo?
Joey și James, mă tem că momentul vostru de respiro s-a încheiat.
- Gata pauza. - Înapoi la treabă!
Înapoi la treabă.
Următoarea întrebare valorează 200.000 de lire.
Următoarea întrebare valorează 200.000.
- O veți găsi în Port Antonio. - Fir-ar!
Plecați imediat!
Trebuie să mergem la Port Antonio și trebuie să plecăm imediat.
M-am lăsat de școală la 16 ani, când James avea zece ani.
Am lucrat ca muncitor pe la 20 de ani și-un pic.
Am început să învăț pentru examenul pentru taximetriști și l-am luat.
M-am angajat ca șofer de taxi în Londra.
Mi-ar plăcea să cred că el a văzut ce greșeli am făcut, și-atunci...
Și-atunci a luat-o pe alt drum.
Are liceul, a făcut facultatea
și, în momentul ăsta, face un masterat.
Aici facem stânga sau dreapta? Tu alegi.
Cred că facem la dreapta.
Mereu l-am admirat pe Joe.
Are o familie minunată, copii frumoși.
Mereu a fost mai așezat decât mine.
Eu am călătorit în jurul lumii.
Am vrut să fiu liber.
- O luăm pe-acolo. - Pe-acolo, așa?
Aici e puțin diferit față de locul de mai devreme, frate!
Complet diferit!
Da, frate, pe-aici!
- Fă la stânga! - Da.
- Măi! - Câtă animație, frate!
Atenție!
Am primit un mesaj, frate!
„Bine mai presus de rău.”
Bine mai presus de rău?
MESAJ: BINE MAI PRESUS DE RĂU
- Biserică? - Nu știu. Adică,
să facem o plimbare prin piață?
- Bine mai presus de rău? - Da.
E „Bine mai presus de rău”.
Bine mai presus de rău?
Bine mai presus de rău, în direcția asta.
Căutăm „Bine mai presus de rău”.
- E vreo tarabă sau ceva de genul ăsta? - Da, ar putea fi un magazin.
Trebuie să-l găsim.
- Știi vreun loc de-aici care e rău? - Nu.
Ce e bine mai presus de rău? O fi numele unui bar sau al unui club.
- Ia te uită! Foarte tare! - Am... L-am găsit, frate!
Foarte tare! Ia te uită la asta!
BINE MAI PRESUS DE RĂU
„Doar Dumnezeu mă poate judeca.”
- Bună seara! - Bună!
- Ce mai faci? - Bine.
Bine. Voi ce mai faceți?
- Toate bune. - Nu ai Heineken?
- Ba da. - Ne poți da două Heineken, te rog?
Calde sau reci?
- Reci, te rog, da. - Reci, te rog!
- Super, mulțumesc! - Drăguț! Cum te cheamă?
- Dwayne. - Dwayne. James.
- Bună, James! - Îmi pare bine!
Mă bucur să te cunosc! Joey.
- Ai ceva pentru noi? - Căutăm...
- Foarte tare! - Da, așa, băiete!
Poftim!
Ce bine!
Mulțumim, Dwayne!
- Foarte greu! - Pune-l aici!
E cam complicat.
Uite-așa!
Un laptop.
- Bun, ești gata? - Gata de acțiune.
PORNIȚI PROGRAMUL INTRODUCEȚI PAROLA
„Introduceți parola.”
- Ar putea fi „bine mai presus de rău”? - Vezi!
- Nu e asta. - GoldenEye?
Nu, uite! Are doar...
- Nu ne lasă să intrăm. - Are doar șase...
- Are doar șase caractere. Pentru că eu... - Da?
Ziua de naștere a mamei. Pe asta o știm.
MESAJ ZIUA DE NAȘTERE A DNEI BONE
- O știi? - Ar fi grav dacă n-am ști.
- Da! Am intrat! - Da!
Așa te vreau, băiete!
Nu e o întrebare.
Ne trimite altundeva.
MAREA CARAIBILOR
- Trebuie să ajungem la acest catamaran. - La catamaran.
- Să facem o poză. - Fă o poză cu telefonul
și vom încerca să facem ca-n Brazilia.
- Da. - Încercăm să le comparăm.
- Arată ca un port. - Întreabă-l pe Dwayne.
- Dwayne, ne poți ajuta? - Uită-te la asta, amice.
- Trebuie să găsim locul ăsta. - Îl recunoști?
- Da, domnule! - Cam pe unde e? E cumva...
E lângă portul de agrement.
- Portul de agrement? - Da.
În zona portului de agrement?
- E chiar acolo. - Da.
- Unde? Cam zece minute pe jos? - Și portul e acolo?
Cam cinci minute.
Cinci minute pe jos. Deci, aproape. Bun!
- Acum e deschis? - Nu.
- Nu e deschis pentru că e noapte? - E noapte.
- La ce oră deschide? - Cam pe la 8.30.
- La 8.30. - Da.
- Bine, ne trezim. - Da, așa facem. Ne băgăm la somn...
- Ajungem acolo devreme. Și o să vedem. - Da.
- Dwayne! - Mersi de ajutor! Suntem recunoscători!
Da. Băgați-vă la somn, băieți!
NUME: BETH ȘI JEN
Unde sunt asistentele?
Ești bine? Un picior peste zid. Așa! Ușor!
O iei foarte încet, Jen! Bine?
Așa! Mai întâi, găsește-ți echilibrul.
Așa!
Încet!
E greu!
Ești bine?
Jen, dacă apuci valiza cu picioarele, va sta nemișcată.
- Gata! Am luat-o. - Da? Ești bine? Te întorci?
Pui picioarele sus?
Trage!
Nu mai am forță în brațe.
Bine, stai puțin! Vreau să văd dacă-mi pot folosi corpul.
Bine.
În regulă!
Am prins-o!
Nu vreau să scap nimic.
- Scuze! - Prinde-o de mână!
- Te-ai ridicat? - Da.
Bravo, draga mea! Ești bine?
- Te simți bine? - Da.
Hai să ridicăm valiza
și te scăpăm de greutate.
- Vai, Doamne! - Bine. Stai așa!
Da, stai un pic să-ți tragi sufletul.
- Ești bine? Ai fost foarte tare! - A fost greu.
- Ai făcut treabă bună! - Bravo, soro!
- A fost greu. - Da.
A fost mai greu decât m-am așteptat.
Da. Bună treabă!
În regulă!
- Detest partea asta. - Detest partea asta.
În Istanbul a trăit cândva cel mai notoriu trădător din Marea Britanie.
În 1947,
Kim Philby era directorul serviciilor secrete britanice din Turcia,
dar era și agent dublu.
În anii care au urmat,
el și-a trădat țara.
Pentru 50.000 de lire,
cui transmitea secretele?
Sovieticilor,
germanilor,
chinezilor.
- Nu știu cine e omul ăsta. - Nici eu.
Deci, după Al Doilea Război Mondial,
sovieticii și britanicii au fost de aceeași parte a baricadei?
Pentru că Rusia și Marea Britanie au fost aliate
- ... în Al Doilea Război Mondial, nu? - Da.
- Așa că... Germanii erau dușmanii. - Da.
Pentru că Războiul Rece încă nu începuse.
- A început după Al Doilea Război Mondial. - Da.
Dar probabil nu se...
Nu cred că se instalase
- ... în acel moment. - Da.
Da. Nu cred că sunt sovieticii.
Da.
Iar germanii sunt alegerea prea evidentă.
Crezi?
Chinezii. Ce i-ar fi interesat pe chinezi în 1947?
- Detest când nu știm răspunsul. - Știu.
Mai putem asculta o dată întrebarea?
- Da, hai să o mai ascultăm o dată. - Bine.
În 1947,
Kim Philby era directorul serviciilor secrete britanice din Turcia.
Dar era și agent dublu.
În anii care au urmat...
- „În anii care au urmat.” - ... el și-a trădat țara.
În 1947. În anii care au urmat.
Nu mai pot fi germanii, fiindcă se terminase.
S-a-ntâmplat în anii care au urmat.
Da, germanii ies din discuție.
Mă face să mă gândesc, mai degrabă...
Când te gândești la agenți dubli, te gândești la Rusia.
Și nu cred că erau
- ... multe de împărțit cu chinezii. - Eu nu... Nu.
- Ca britanicii să le dea ceva chinezilor. - Da.
Înclin spre sovietici, să fiu sinceră.
- Și eu. Din cauza Războiului Rece. - Da.
- Asta alegem? - Păi... Da, nu-i nimic.
Nu mai avem la ce să ne gândim.
Deci, A, sovieticii, asta spunem.
- Da. A? - Da.
Mai sigure de atât nu vom fi niciodată, ceea ce poate însemna...
- Că există o îndoială, dar... - Corect!
Împreună?
- Unu... - Unu.
Doi, trei.
Te rog! Da!
ÎNCASĂRI: 50.000 DE LIRE
NIVELUL AL TREILEA
MANAUS BRAZILIA
Uite ce mari sunt astea!
- Sunt mari. - Așa e.
Asta e.
Frumos!
Aruncă o privire pe hartă și spune-mi care sunt reperele.
Nu avem multe repere în afară de șoseaua asta.
Și există un viraj la dreapta spre Balbina.
Și apoi mergem de-a lungul râului, cu râul pe dreapta.
În regulă.
Așa că avem drum lung.
Dar jungla așteaptă.
Beth și cu mine ne-am cunoscut în 2018,
când mi-a luat interviu pentru un loc de muncă.
Ne-am dat seama că avem multe în comun
și că avem personalități asemănătoare,
și ne-am înțeles imediat.
Dar nu am mai stat împreună o săptămână până acum.
Nici măcar un weekend.
Cred că vom afla multe una despre alta în această călătorie.
Care e cel mai înfricoșător loc în care ai fost?
În unele locuri foarte îndepărtate în care am fost, îți dai seama
că ești foarte, dar foarte izolat.
Când lucram în pustietate, apăreau oameni cu bucăți atârnând din ei,
după ce au mers pe jos 25 km până la tine,
și te gândeai: „Cum de mai trăiești?”
Tu?
- Cred că în Afghanistan. - Da?
Da. A existat un moment, când zburam între Bastion și Kandahar,
- ... cu un transport de pacienți. - Așa.
Și, dintr-odată, s-a auzit: „Bum!”
Și a început să iasă fum din spate și a început să se clatine.
Iar eu am crezut că urma să ne prăbușim,
iar ei au spus că e posibil să aterizăm de urgență în deșert.
- Doamne! - Și să ne pregătim armele,
- ... în caz că dăm de talibani. - Vai!
Dar nu m-am panicat deloc.
A fost foarte bizar. Am fost complet calmă,
și mi-amintesc că gândeam, neîncrezătoare: „Nu-mi vine să cred că voi muri!”
- Zău? - „Nu-mi vine să cred că se termină.
„Nu am avut ocazia să-mi iau adio de la familie.”
Așa că eram complet amorțită.
Dar, după cum s-a dovedit, și nu știam în acel moment,
elicopterele au mai multe motoare.
L-au întors și am ajuns înapoi la Bastion.
Imediat după aterizare, am început să am palpitații.
- Ai avut un mic șoc. - Un mic atac de panică.
Primul și ultimul din viața mea.
Prietena mea a venit la mine, mi-a smuls vesta antiglonț,
mi-a dat apă,
apoi ne-au urcat în alt elicopter și duși am fost.
- Dar... - Deci, după o prăbușire iminentă,
crezând că poate vei fi nevoită să folosești o armă,
v-au urcat imediat într-un elicopter și ați plecat?
Ăsta-i un lucru bun, pentru că, astfel,
ne-am urcat imediat din nou în șa, nu?
NIVELUL AL TREILEA
JAMES ȘI SAM
Prima oprire, Scoția, a doua oprire, Italia,
a treia oprire arată ca pe Marte.
N-am fost niciodată într-un astfel de loc, tată.
La o anumită altitudine,
- ... nu mai rămâne nimic. - Nimic viu.
DEȘERTUL ATACAMA CHILE
Rămâne doar teren arid și sterp, și chiar că...
parcă ai fi pe altă planetă.
Mai mergem în direcția bună?
Da. Încă trei kilometri și ajungem.
- Nu există nici măcar un cactus. - Nu.
Absolut nimic.
Mă bucur că ne facem amintiri împreună în această aventură.
În ultimii 14-15 ani,
am lucrat pe mare
și îmi lipseau când eram plecat.
Toți părinții își doresc să fi făcut o treabă mai bună.
Cred că ăsta e regretul meu: „Aș fi putut face asta mai bine.
„Aș fi vrut să procedez altfel.”
Așa că sper că fiul meu mă admiră
și că poate să-și amintească și să se axeze pe lucrurile bune.
Și sper că va putea să-mi ierte
momentele în care nu am fost un părinte grozav.
Bun. Am ajuns. Oprește mașina! Fix aici e locul.
Nu prea vezi multe aici.
- Și-acum? - Nu știu.
Ce-i acolo?
Cred că se mișcă.
- Tu îl vezi? - Da, cred că vine spre noi.
Poate e cursa noastră spre următoarea etapă.
- Crezi? - Nu știu.
Poate că e un tren.
Cred că pe-acolo trec șine de tren.
- Ne vede? - Cred că da.
Cred că am primit un mesaj.
- „Urcați în tren.” - Să urcăm în tren.
În regulă. Bine. Atât?
- Atât scrie? La naiba! - Nimic altceva.
Nu cred că oprește.
Trebuie să oprească.
Du-te în spate, apucă un mâner.
- Trei. - Frumos.
Haide, frate, haide! Da!
- N-am crezut că vom reuși. - Da. A fost foarte greu.
Cât pe ce!
- Cred că e pentru noi. - Da, așa cred.
Ce e... Stații de emisie-recepție.
- Vor să ne separe. - Bine.
Nemernicii!
Sam, ham!
- În niciun caz! - Ba da!
Am auzit un bâzâit.
MESAJ: PRIMUL VAGON
- Scrie doar: „Primul vagon.” - „Primul vagon.”
Unul dintre noi va trebui să urce pe acoperiș.
Deci, trebuie să aflăm ce e în primul vagon?
- Mă duc eu. - Te duci tu?
Sunt stresat.
Ne descurcăm. Dar e periculos.
Singurul lucru pe care l-am tot spus a fost că nu vreau să ne separe.
Știu. E cumplit.
- Te descurci, tată. Te descurci! - Da. Treci aici!
Sunt cu nervii la pământ.
- Succes! - Mersi, fiule!
Mă apropii de capătul primului vagon.
Acum îmi doresc să fii tu în locul meu.
Bun, Sam, am ajuns la al doilea vagon.
Fir-ar!
Mi s-au umplut ochii de praf. Nu mai văd.
E greu, amice! Nu o să reușesc.
Tată, mă bucur că o faci tu.
Tată, poți s-o faci, haide!
Tu poți face orice!
Bun, văd primul vagon.
Am avut încredere totală în tine, tată. Bravo!
Am reușit!
Am reușit! Am ajuns!
Vezi ceva? Nu?
Avem cheile de la un Volkswagen.
Probabil cheia unei case.
Scrie „ora 9.00” pe spatele vederii.
Pe vedere scrie „Maria Elena”.
Cred că trebuie să ajungem la Maria Elena până la ora 9.00.
Hai să ne mai uităm pe pozele pe care le-ai făcut.
- Ce crezi? - E între cele două promontorii?
- Sunt mai multe, hai să... - Da.
Cel de-acolo. Dar arată așa.
Cred că merge spre ocean. Care e acolo.
Bună dimineața, băieți!
Zi mare!
200.000 DE LIRE
Există vreo posibilitate să ne ducă cineva acolo?
Nu. Toate bărcile sunt de închiriat.
Și dacă te plătim?
Doar ca să ne arunci până acolo? Să ne duci acolo?
Eu nu vă duc până acolo.
Nu, n-am timp. Am treabă.
V-o pot da pe cea de-acolo, dar trebuie să mergeți singuri.
- Mergi drept înainte! - Acolo e catamaranul.
Da, așa cred. Cred că ăsta e.
Trage un pic spre stânga, Jimmy!
Ce se petrece aici?
Frate, asta-i o epavă ca la carte.
Credeam că mergem undeva.
Nu mergem nicăieri cu asta.
Mai aproape!
- Așa! - Așa!
Hopa sus!
Să știi că nu miroase grozav.
Acolo! De când e ăsta aici, frate? De câțiva ani?
Mă întreb dacă găsim vreo cheie pentru ăsta.
- Ia te uită, asta se deschide. - Haide!
Ura!
- E ceva! - Bravo!
- Echipament adevărat. - Labe.
Un cuțit.
Isuse!
- Amice, am găsit și multe chei. - Chei?
Următoarea întrebare valorează 200.000 de lire.
Se pare că o să înotați puțin.
Știați că o persoană obișnuită, fără antrenament,
își poate ține respirația maximum 90 de secunde?
Oricum, succes!
- Cred că asta e. - Cred că asta e.
Ce-i asta, o cutie de plexiglas?
Trebuie să o tai cu un cuțit?
- Da, adu cuțitul! - Da.
Și taie plasa!
Fac o nimica toată!
Cum mă scufund, cum rămân fără aer.
Dă-mi-l!
- Ești bine? - Mi-am atins limita pentru moment.
E greu, vezi? Ca la... Ca la yoga, respiră!
- De ce nu mai pot să-mi țin respirația? - Da. E greu, frate!
- O tai. Da. - Parcă ai deschis-o un pic.
- E un lacăt pe partea asta. - Da, am văzut.
- Lacăt în față. - Eram sigur!
Facem tot ce e nevoie până reușim.
- Găsim noi o soluție. - Până la capăt! Ia asta!
Înăuntru sunt 200.000 de lire. Știi ce zic?
Nu cred că e bună.
E foarte greu!
- Parcă asta e bună. - Da?
Nu a intrat direct.
Nu cred că mai pot să mă scufund. Urechile mele sunt praștie.
Nicio grijă! Mă duc eu, frate! Totul e în regulă.
Ai reușit? Bravo, băiete! Bravo, fiule!
- Sunt două lacăte. - Zău?
Cred că unul e cu cifru. Din trei cifre.
- 007? - 007?
Adică, asta ar fi prima mea alegere.
Să încerc?
Bravo, băiețaș!
Hai, băiete! Haide!
Măi, băiete!
Sunt două.
Două?
- Am cârcel la picior. - Isuse!
- Ce ne face omul ăsta? - Ne face viața grea.
- Înainte de a încerca să gândesc... - Da.
- Trebuie să mă întind. - Ascultă! Le ducem pe barcă
și apoi încercăm să ne folosim creierele.
- Ai fost grozav, frate! - Să știi
că e printre cele mai grele lucruri pe care le-am făcut.
A fost diferit.
Fir-ar să fie!
- Rom. - Despre ce e vorba?
Jamaica oferă multe plăceri.
Băutura asta e una dintre ele.
E una dintre cele mai bune din Jamaica.
Fiecare are propriile arome.
Pentru 200.000 de lire,
care sunt notele sale dominante?
Nuc și piper negru,
piele și prune
caramel și condimente.
- N-am nici cea mai vagă idee. - Ce scrie pe sticlă?
„Rom jamaican.”
Știi ceva? Habar n-am, bine?
- Nuc... - Nu știu.
Nucul e un lemn. Da?
Și, evident, butoaiele sunt din lemn, nu crezi?
Jur că sunt făcute din...
Ar putea fi lemn de nuc, butoaie de nuc.
Și piper. N-am auzit pe nimeni să vorbească despre piper cu rom.
Da. Te-ai gândi la...
Piperul negru merge bine cu mâncarea, dar să-l bei?
Piele și prune nu...
Din nou, habar n-am, dar parcă...
Cum se combină pielea cu o băutură?
Vreau să spun, pielea nu are gust bun, nu-i așa?
Tu ai mânca un amărât de pantof?
Ideea că pielea ar ajunge într-o băutură...
Totuși, ar putea fi transportată în piele?
Butoaiele ar putea fi înfășurate cu fâșii de piele?
I-ar da o notă, nu?
O notă e o...
Adică, vorbesc un pic aiurea,
pentru că nu beau vin sau spirtoase.
Dar o notă e ceva discret.
- Să îl gustăm? - Ar fi greșit să îl încercăm?
Nu. Exact! Te-ai gândit bine, Batman!
Cu siguranță e condimentat.
Detest genul ăsta de băutură.
Scuze, nu-mi place whiskyul, dar... Nici romul.
- Nu-mi plac spirtoasele brune. - Ție îți place berea.
Cu berea mă înțeleg.
Nu cu tăriile.
- E al naibii de condimentat, nu? - Da.
Dar are gust de...
Simți cumva piperul pe limbă? E piper?
Când îl miroși cum trebuie, are...
Miroase a...
Nu știu dacă a caramel, dar miroase a...
Are un miros clar de...
- Da, dulce. - Sută la sută, asta e...
- Când îl adulmeci din sticlă. - Când îl miroși cu adevărat.
- Miroase a dulciuri. - Știi ce zic?
Tăiem de pe listă pielea și prunele?
- Da, o să alegem C. - Da. Tăiem pielea și prunele.
Cum spui, ar putea fi nuc.
E clar... Clar miroase dulceag, nu crezi?
Cred că e ceva de genul...
- Da, cu siguranță are un miros dulceag. - Simt că e C.
Da! Da, sunt de acord.
Și culoarea se apropie mai degrabă de caramel decât de piper.
- Da. - E brun. E maro.
Acum încercăm să ne convingem.
Cu fiecare înghițitură, încercăm să ne convingem.
Caramelul este dulce, se face din zahăr,
trestie de zahăr, au plantații în Jamaica.
Cred că e C.
Două sute de mii de lire, ce de bani!
Îți pot schimba viața.
Pot doar să-mi imaginez presiunea pe care o simțiți.
Așa că trebuie să vă întreb:
sunteți siguri că acesta e răspunsul?
Sunteți siguri de toți banii?
Așadar,
sunteți siguri?
Subtitrarea: Meda Gaborean
Redactor Mioara-Amalia Lazăr