Mi-am vândut cartea.
Cum?
A găsit-o un cretin numit Barnaby într-un teanc de manuscrise de la Bloomsbury.
Sunt groaznici cei numiți Barnaby.
E noul meu editor.
M-a contactat după ce a devenit popular videoul cu cașmirul.
Cred că așa a fost descoperit și Salinger.
N-am făcut decât să țip la o târfă dichisită.
Acum toată lumea mă crede Ioana d'Arc a administrației locale.
Meriți asta.
Tot săracă sunt.
Consiliul ne trimite în Somerset.
- Zi-le să se ducă dracu'! - Da, asta am făcut.
Nu te pot da afară cu forța.
Dacă nu accept, atunci, rămânem fără adăpost în mod intenționat.
Lenny, perversul meu preferat, o să-mi fie dor de tine.
Ne vom întoarce primăvara viitoare, când iese cartea.
Sigur nu-ți vine să crezi că se întâmplă.
Mi-am mai luat țeapă de la ticăloși parveniți.
N-o să-mi vină să cred până când n-o să fie de vânzare în Foyles.
Și, când se va lansa,
o să merg zi și noapte cu metroul, până când o să văd că cineva o citește.
Fiindcă așa știi că ai dat lovitura.
Și o să mă duc la acea persoană,
o să-i iau cartea din față
și o să-i zic: "Eu am scris asta."
O să creadă că ești nebună.
O să fie o zi genială. Ne vom întoarce în oraș datorită cărții mele.
Știi, Barnaby zice că o să aibă succes.
- Mai ceva ca Dickens? - Da.
Practic, Oliver Twist, dar cu sâni mari.
Ești un artist desăvârșit.
În viață, nu poți cere
decât un moment de perfecțiune.
Pentru că nu durează.
Nu trebuie să dureze.
Să nu uiți asta!
Mamă!
Trebuie să plecăm. Fugi!
Și, uite așa, în viață primești ce vrei,
- ...și vine cineva și strică tot. - Scuze!
Cine naiba vă credeți?
Hei! Scuzați-mă!
ÎNCĂ N-O MERIȚI, DRAGĂ
Deci mi-ai primit scrisoarea?
NU NE-AM VĂZUT DE MULT
EȘTI BINE?
Internetul merge prost, mâncarea e încălzită la microunde
și celălalt homosexual de aici are herpes de două săptămâni,
deci nu este ideal.
Poftim!
Arăți bine.
ÎNCEP SĂ MĂ SIMT MAI BINE
ATUNCI, AR TREBUI SĂ TE SCOATEM DE AICI
Mai e cale lungă.
"Editura Fiscus semnează un contract pentru un roman nou
scris de o mamă autentică din clasa muncitoare."
N-o să-i placă deloc.
Atunci, nu mai are nevoie de mine.
În scurt timp, o să plouă cu bani.
Haide!
Ți-ai tras-o într-un ospiciu?
Ne-au trimis direct în iad.
Zi mersi că ai o casă!
Unde e toată lumea?
E în mijlocul pustiului.
Mulți oameni vin la țară să-și termine de scris cărțile.
Da, cei bogați,
care se retrag la căsuța de vacanță a lui tati.
E destul de liniștit.
Asta înseamnă că ne putem destrăbăla.
Bine.
Mătușă, încetează!
Dar nu vreau să trăiesc în pace.
Vreau să țip la oameni care nu știu să meargă pe scările rulante.
Fiți atente la asta!
Bine, încetează! Nu vreau să mor aici. Vreau să mor în oraș.
- Încă una, ca s-o supărăm pe mama. Gata? - Nu te opri!
Doamne! Poliția.
- Superb! - Poftim? Super!
- Ne urmăresc? - Da, ne urmăresc.
- Fantastic! Bună treabă! - O să fie bine.
Ai depășit limita de alcool.
- Cât ai băut? - Doar câteva pahare azi-noapte.
La naiba!
Mă arestați?
- Unde o duceți? - La Minehead.
- Îmi pare rău. - Nu!
Ce naiba ai?
Calmează-te sau te arestez și pe tine!
Scuze, pentru ce?
Scandal în public.
Nu există niciun public. Unde naiba e publicul?
Suntem în mijlocul pustiului!
Ultimul avertisment.
Mătușa G va fi bine?
Mereu va fi bine.
Familia ei îi va plăti cauțiunea.
Promit că ne voi scoate de aici cu cartea mea.
Mai întâi, copertă cartonată,
apoi, broșată.
Carte audio,
bestseller Sunday Times,
Premiul Man Booker,
apoi, clubul de carte Richard & Judy's.
Apoi vând drepturile pentru film la cel mai mare preț.
O să scriu adaptarea, fiindcă de acolo vin banii, de fapt.
Vom fi bine.
Da, dar vom putea locui într-o casă cu tavane înalte în Belsize Park?
Da, sigur.
Ce mama naibii?
Dumnezeule!
Și s-a întors.
Datorită ție.
Mă bucur să aud asta, deși nu pot să-mi asum toate meritele.
Costello nu mai are nevoie de mine,
ceea ce m-a făcut să mă simt inutil,
așa că i-am tras-o lui Fen.
Kenneth, știai că am avut prima partidă de sex
și primul eșec în dragoste în aceeași zi?
Ne-am babardit la internat.
Înseamnă că un băiat mai mic este servitorul unuia dintre cei mai mari.
Sună absolut normal.
Mie mi-a plăcut.
Sex prin camerele de cămin, masturbare reciprocă...
Nu însemna nimic, era funcțional...
Toți bărbații puternici fac asta.
Tu chiar crezi asta?
Da, Kenneth, cred.
Dacă iei o sculă uscată în fund,
poți să suporți interogatoriul lui Andrew Neil.
Cum îl chema? Pe băiatul care te-a dezvirginat.
Oliver.
Acum e heterosexual, evident.
Căsătorit, cu copii, deputat în Parlament.
Cum ți-a frânt inima?
Nu, nu a frânt nimic,
dar, la zece minute după ce am terminat,
pedagogul a vrut să discutăm.
Tatăl meu încercase din nou să se sinucidă.
Și, de data asta, reușise.
Și aceea a fost
cea mai excitantă și deprimantă zi din viața mea.
Vrei să jucăm un joc?
Bun. Mai întâi trebuie să te învăț regulile.
Uber nu vine până aici.
N-avem Deliveroo, Ocado și nici măcar Aldi.
Niciunul nu ar face față în Sunset Park.
Mulțumesc mult. Sunteți foarte amabil.
Costă câte o liră de fiecare.
Și încă 15 să vă livrez boarfele la ușă.
Bine.
- Pot să plătesc mai târziu? - Lucrezi?
Am un interviu acolo cu un recuperator de datorii.
Bine, atunci. O să-mi asum riscul. Urcați!
O să vă placă la Sunset Park.
Singura moșie din țară fără pedofili.
Ce e un pedofil?
Ai ști dacă ai cunoaște unul.
Bun.
- Ce-s pedofilii? - Nu întreba!
- Către răsărit! - Bine.
Patru jucători, la nord, sud, est, vest.
Cred că tu și Costello sunteți niște prieteni improbabili.
Și apoi construim zidul.
Asta depinde de cum vezi lumea, nu?
Eu cred că întâlnești persoane
mai bune în mahala decât în salon.
De ce?
Te face să te simți puternic?
Nu.
Ai bani.
Poți pleca oricând.
Costello nu poate. Nici Iris.
De câte ori ai părăsit-o pe Iris?
Nu am ales să plec. O iubesc pe Iris.
Cu toate astea, sabotezi relația cu ea
înainte ca ea să aibă șansa de a te respinge.
Asta faci.
Greșești.
Nu știi nimic despre mine.
Știu că ești un parvenit privilegiat.
Doamne! Acum nu vreau decât să te sărut.
Termină cu prostiile.
Te-am distrus, Kenneth?
Nici pe aproape.
Jocul tău are reguli, la fel și al meu.
Nu faci asta aici.
Ei bine, nu ți-am zdrobit fața. Asta e...
Asta sigur înseamnă că am evoluat.
Vrei să plec?
Stai dracu' jos!
Nici măcar nu am început.
Am ajuns, doamnelor. Sunset Park.
Și sunteți binevenite aici.
Bun, voi acolo stați.
Ultima femeie de acolo a murit.
Minunat!
V-ați instalat telefonie fixă?
Aici nu e semnal de mobil.
Nici semnal TV, suntem în afara rețelei.
Verifică mobilul! Nu e semnal.
Mama naibii!
Puștiule! Avem nou-veniți. Arată-le 107!
Mă numesc Tennessee.
Bine ai venit în iad! Nu e atât de rău.
Bună, eu sunt Iris.
E în regulă, nu-i așa?
Ia loc! Fă-te comodă!
De ce vrei să fii recuperator de datorii?
Sincer? Sunt disperată.
Ai ajuns la locul potrivit.
Ce alte combinații mai faci?
Majoritatea oamenilor din zilele astea fac combinații.
Acum sunt între combinații.
Bine. Te-am căutat pe Google.
Nimic pervers.
Am văzut discursul de eroină a clasei muncitoare.
Credeam că văd un film cu Ken Loach.
Dar...
treaba asta cu Cățelele Bătute?
Da, nu a ieșit chiar bine.
Internetul spune că ești cam bădărancă, dragă.
Ești bădărancă?
Da, uneori.
Uneori? Măcar ești cinstită.
Cum rămâne cu cazierul judiciar?
Câteva abateri.
Ce? Furt, droguri?
Agresiune, vandalism.
Ar putea fi de folos aici.
Pari forțoasă, ca un copac mare.
Aduci belele, dar îmi place. Deci, începi de mâine.
- Am primit slujba? - Da.
- Uite-ți țoalele! - Bine, mersi.
Deci, ăsta e salonul mamei tale?
Ne vedem mâine, da? La 9:00.
Bună!
La 104 stau eu cu bunica.
La 108 stă Ferryman.
Spice Boy locuiește acolo.
Și Tony Criminalul locuiește acolo.
Nu-ți face griji, nu a ucis pe nimeni.
E doar un instalator și un cântăreț de karaoke pe cinste.
Fac un film despre el.
Ești un ciudat, Tennessee,
dar, din fericire, îmi plac foarte mult ciudații.
Bine, mersi.
Și, se pare că Larry David locuiește la numărul 98.
Dar nu cred că este el.
Cred că e un bătrân care strigă la oameni.
Cine este Larry David?
Un nebun de legat. Caută-l pe Google!
Ești cu cineva?
Nu se cade să întrebi asta.
Serios? Ziceam și eu, te-aș putea scoate în oraș.
Ce te face să crezi că aș ieși cu tine?
N-ai oglinzi în casă?
Ba da. Am chiar trei, dragă.
Una dintre ele este antică.
Ei bine, poate te mai uiți și în ea.
Sunt sigură că sunt mai sus decât tine pe treapta atractivității.
Ocaziile nefructificate se numesc ratate.
Eu a trebuit să încerc.
Trebuie să faci ceva zilnic care te sperie.
Astăzi, te-am cerut în oraș.
Mâine, am programare la jujitsu.
E important să-ții menții mintea ocupată,
când trebuie să vezi zilnic ce-i mai rău din umanitate.
Da?
- Ai banii sau nu? - Ți-am spus, n-am deloc.
Nici măcar nu pot plăti curentul.
Nu te poți ascunde la nesfârșit.
Dacă mai pierd timpul venind aici, o să-ți fie tot mai rău,
așa că rezolvă odată!
Poți încerca tu la următoarea.
Nu pot face asta, Simon.
Nu e pentru mine.
Parcă erai disperată.
Dacă nu bați tu la uși,
o să bată altcineva la a ta.
Ei bine, nu bate astăzi.
Nu-ți face griji, drăguțo, nu mai sunt recuperator de datorii.
Dacă ai nevoie de curent, trecem pe la Londis și îți plătesc eu, da?
Și o să aștept aici.
Arunci cu banii.
Cornetto era mai ieftin.
Nu mai mănânc Cornetto.
Urmează să mi se publice cartea. Acum, mănânc doar Magnum.
Despre ce este cartea?
Patru femei la webcam dintr-un refugiu de femei bătute
plănuiesc un jaf de bijuterii.
Și ghici cum se numește! Veverițele de diamant.
Autobiografie?
Nu. Drept cine mă iei, Grey?
Sunt tot felul de oameni aici. Deci e ficțiune?
Da, scriu satiră.
Doar pentru că nu sunt dichisită,
toată lumea interpretează literalmente ce spun.
Nu, dar unele părți sunt adevărate. Am locuit într-un refugiu.
Potrivit internetului, femeile ca mine spun doar adevărul.
Internetul nu este un loc real, nu-i așa?
Pare real. E plin de dobitoci și de plângăcioși.
Spune-mi că nu merită să plătești un pic mai mult pentru înghețată!
Îmi amintesc primele mele săptămâni aici.
Ești singuratică, nu?
Simt că locuiesc pe Lună.
Ei bine, sunteți binevenite la noi.
Pot să-ți folosesc internetul?
Trebuie să-i mai trimit niște capitole editorului meu.
Mulțumesc.
Deci, ai iertat-o acum, nu?
- Da, mi-e dor de ea. Ție nu? - Ba da.
- Pot să vorbesc cu ea? - Da.
Gloria? Eu sunt.
- Credeam că ești de la Sky. - Încă te mai sună?
Îmi e dor de tine, mătușă G!
Iris! Mi-e dor de tine, iubito.
- Ești supărată pe mine? - Nu mai sunt.
Tata, practic, m-a pus în arest la domiciliu.
Cum te simți? Și copilul?
Nu voiam să-i fac rău.
Doar că îmi era foarte frică.
Încă îmi este.
Oricum, am făcut o ecografie. Ea e bine.
Stai așa. "Ea e bine"?
- Este fată. - Numește-o Iris!
Nu știu ce nume să-i pun, dar o să văd ce i se potrivește.
Cum e acolo?
Cred că locul ăsta o să-mi inspire niște povești bune.
- Pot să vorbesc cu ea? - Așteaptă!
Vino să ne vizitezi!
Nu pot să conduc, nu-i așa?
Ești bine?
Clipul tău cu cașmirul îmi tot apare pe cronologie. E popular.
Nu-mi vine să cred că cineva a postat clipul cu Cățelele Bătute!
Nu citi comentariile! Numai onaniști și activiști din dormitor.
Degenerații ăia caută mereu o pradă.
Cu ăștia te porți cum te-ai purtat cu Stacey Backshaw la London Dungeon.
Mi-ar plăcea.
Pot să vorbesc cu ea acum?
Iris vrea să vorbească cu tine.
Bine, G, deci,
o să-i fiu mătușă sau verișoară? Și pot să am grijă de ea?
Și toți cei de aici sunt niște ciudați.
Perfect pentru tine, atunci.
EDITURA FISCUS VA PUBLICA UN ROMAN SCRIS DE O MAMĂ SINGURĂ
- MI-A PLĂCUT DISCURSUL, DAR... - NU E NUMELE EI REAL.
- LINK CU CĂȚELELE BĂTUTE? - ROMAN DE DEBUT AL UNEI MAME.
PRACTIC, S-A PREFĂCUT CĂ ESTE VICTIMĂ A VIOLENȚEI DOMESTICE...
ÎMI E MILĂ DE FIICA EI.
Intră!
Bună!
Bunica mea e la bingo.
A lucrat la un magazin video.
Intri, îți alegi un film, îl împrumuți pentru o singură noapte și îl returnezi.
Ce nebunie!
- SPER SĂ PLĂTEASCĂ... - ȘTIAM CĂ E VRĂJEALĂ CU CAȘMIRUL...
- Deci nu-l păstrai? - Da, erau niște sălbatici în '90.
Deci ăsta e unul dintre acele filme?
E făcut de regizorul meu preferat, Dario Argento.
Maestrul sângelui și țâțelor.
- Putem să-l vedem? - Da.
Dacă te pasionează partea nasoală a vieții, o să-l adori.
Voi scrieți rahaturi despre mine,
dar eu spun povești, așa că ascultați aici o poveste!
E 1999, toată lumea crede că lumea e pe cale să se termine.
Bruce Willis e ocupat să vadă oameni morți, eu am 13 ani, încă nu m-am sărutat.
- Scârbos! - Sunt o ciudată.
Așa îmi spune Stacey Backshaw.
De asemenea, îmi spune Păsărică Grasă și Împuțită.
Era în an cu mine. Genul de fată care o ia în jos de la 15 ani.
În fine, eram în autobuzul 176
spre Tottenham Court Road,
iar Stacey ședea lângă mine și mi-a spus:
"Marty Castle crede că ești mișto."
Apoi a spus: "Vrea să te vadă după ore,
în fața Muzeului Imperial de Război,
și vrea să te sărute lângă tunuri."
Și puștiul ăsta, Marty, era tare chipeș,
ca un David Beckham al străzii Walworth.
În fine, am ajuns lângă tunurile mari,
iar fața lui Marty Castle era apropiată de a mea.
Și, când se apropia ca să mă sărute,
a strigat așa:
"Nu sărut scroafele grase."
M-am întors,
iar Stacey
și restul autobuzului 176 râdeau de mine.
Și m-am simțit ca o proastă.
Așa sunteți cu toții. Ca Stacey Backshaw.
Și știți ceva? Am avut eu grijă de ea.
De fapt, i-am rupt cârca la London Dungeon.
Doamne, face ca Britney!
Și o să spun asta, pentru că pot, fiindcă am locuit într-un refugiu de femei.
Multora dintre voi vă trebuie o mamă de bătaie
și mi-ar plăcea să v-o dau eu.
Face ca Britney. Îmi place.
În fine, dragilor, treaba voastră.
Eu o să continui să scriu și să-mi spun poveștile.
Și, ca să știți, vă văd, javrelor!
Barnaby?
Alo?
- Mă auzi? - Da.
Vrei să-mi tragi clapa, nu?
Știu când cineva face asta, pentru că asta a făcut mama,
și nu în stilul lui Philip Larkin.
Uite, avem o problemă.
Ești o scriitoare foarte talentată, dar mi s-a forțat mâna.
Ne trebuie o voce reprezentantă a clasei muncitoare.
Cu atât de multă îndoială asupra autenticității tale,
nu putem publica Veverițele de diamant.
Te rog, nu-mi lua șansa asta!
Costello, ți-ai făcut-o cu mâna ta. Am încercat să te ajut.
Nu mai am nimic.
E ceva ce pot să spun care să te oprească să faci asta?
Mai întâi, ai făcut Cățelele Bătute,
apoi, te-ai oferit să-i snopești pe criticii tăi.
Pur și simplu... Nu așa se comportă autorii.
Credeam că vrei clasa muncitoare autentică. Se pare că nu.
Îmi pare rău.
- Pot folosi telefonul fix? - Bine.
Durează ceva timp.
Astăzi, am ajuns la una dintre cele mai populare licitații din districtul roz,
unde se găsesc multe chilipiruri.
Da? Alo?
Selby, eu sunt.
De ce șoptești?
Nu știu.
Ești bine?
Da, e ciudat aici, dar e în regulă.
Da, e bine, de fapt.
Mama a pierdut contractul cu editura. S-a apucat să bea.
Vorbește cu internetul.
Poți să ne vizitezi?
Da. Unde sunteți?
În Somerset. Trebuie să închid.
Am ajuns acasă!
Iris?
Bună, Iris! Rămâi la ceai? Unde e mama ta?
O bere. Poftim! Și o pâine, patru lire.
Asta e. Bine.
- Dar tu, draga mea? - Ai roșu?
Roșu? Am tot roșul din lume.
- Da, vreau două sticle. - Două, zici?
Cinci lire bucata.
- Mersi. - Mersi mult, dragă.
Și voi?
Subtitrarea: Valeriu Cosa