Jag sålde min bok.
Hur då?
Upptäckt i en hög av manus i Bloomsbury av en skithög som heter Barnaby.
Barnabys är värst.
Han är min nya redaktör.
Han hörde av sig när pashminavideon blev viral.
Jag tror att Salinger upptäcktes så.
Allt jag gjorde var att gasta åt en snobbig käring.
Så nu tror alla att jag är kvinnohärbärgets Jeanne d'Arc.
Du förtjänar det här.
Men jag är pank än.
Kommunen ska skicka iväg oss till Somerset.
- Be dem att fara. - Det gjorde jag.
De kan inte tvinga ut er därifrån.
Om jag inte tar det så blir vi avsiktligt hemlösa.
Lenny, jag kommer att sakna dig, mitt favoritpervo.
Vi kommer nästa vår när boken är ute.
Du kan inte tro att det händer.
Jag har blivit bränd av snobbiga skitar förr.
Jag tror inte på det förrän boken är till salu, på Foyles.
Och när den är ute
ska jag åka tunnelbana dag och natt tills jag ser nån som läser den.
Då vet man att man har lyckats.
Och då går jag fram,
drar ner boken
och säger: "Jag skrev den."
Då tror de att du är galen.
Det blir en fantastisk dag. Tillbaka i stan, tack vare min bok.
Barnaby tror att den blir något stort.
- Större än Dickens? - Ja.
Som Oliver Twist, men med stora bröst.
Du är en konstnär.
Allt man kan begära i livet är
ett ögonblick av perfektion.
För det varar inte.
Det är inte meningen.
Kom ihåg det.
Mamma.
Vi måste gå. Spring.
Man får det man önskar sig.
- Sen förstör nån det. - Ursäkta.
Vad fan gör ni?
Hallå! Ursäkta!
Så du fick mitt brev?
Det var länge sedan
Mår du bra?
Bredbandet är långsamt, maten är mikrad,
och den enda andra bögen här har haft munsår nyss,
så det är inte idealiskt.
Här är din mobil.
Du verkar må bra.
Jag blir ju bättre
Då borde vi sticka härifrån
Men jag har ändå långt kvar.
"Fiscus Publishing publicerar ny roman
av en äkta, ensamstående arbetarklassmamma."
Hon kommer att hata det.
Då behöver hon inte mig mer.
Snart rullar pengarna in.
Kom då.
Har du knullat på dårhus?
De skickade oss till helvetet.
Var tacksam för ett hem.
Var är alla människor?
Det är mitt i ingenstans.
Många kommer ut på landsbygden för att avsluta sin bok.
Ja, de rika,
som drar sig undan till fars stuga.
Det är fridfullt.
Det betyder att vi kan vara vilda.
Okej.
Sluta.
Men jag vill inte leva i fred här.
Jag vill skrika åt folk som inte kan använda rulltrappor.
Här är kurvan.
Sluta. Jag vill inte dö här. Jag vill dö i stan.
- En till för att uppröra mamma. - Sluta inte.
Herregud! Polisen.
- Lysande. - Vad? Så bra.
- Följer de efter oss? - Ja, det gör de.
- Fantastiskt. Bra gjort. - Ingen fara.
Du var över gränsen.
- Hur mycket drack du? - Ett par, igår.
Fan.
Griper du mig nu?
- Vart tar du henne? - Minehead.
- Jag är ledsen. - Nej!
Vad fan är det med dig?
Lugn, annars åker du dit också.
För vadå?
Allmänt störande.
Det finns ingen allmänhet. Var fan är de?
Vi är mitt i ingenstans!
Sista varningen.
Kommer tant G att klara sig?
Hon klarar sig alltid.
Hennes familj får ut henne.
Jag lovar att skriva oss härifrån.
Först en inbunden bok,
sedan en pocketbok,
en ljudbok,
Sunday Times bästsäljare,
Man Booker-priset,
Richard och Judys bokklubb.
Sedan säljer jag tv-rättigheterna.
Jag skriver filmversionen. Där finns pengarna.
Vi klarar oss.
Ja, men kan vi bo nånstans med högt i tak i Belsize Park?
Ja, visst.
Vad i helvete?
Herregud.
Och den är tillbaka,
tack vare dig.
Glad att höra det även om jag inte kan ta all äran.
Costello behöver inte mig mer.
Det fick mig att känna mig värdelös.
Så jag knullade Fen.
Visste du, Kenneth, att jag upplevde mitt första knull,
och min första hjärtesorg samma dag?
Vi hade bögerier på internatskolan.
Där unga pojkar fungerar som tjänare åt en av de äldre pojkarna.
Det låter helt normalt.
Jag tyckte om det.
Vi knullade runt i sovsalarna och onanerade tillsammans.
Meningslöst, funktionellt...
Alla mäktiga män gör det.
Tror du verkligen det?
Ja, Kenneth, det gör jag.
Ta en torr kuk i röven
och du kan bli grillad av Andrew Neil.
Vad hette han? Pojken som tog din oskuld.
Oliver.
Han är såklart hetero nu.
Gift och har barn, riksdagsledamot.
Krossade han ditt hjärta?
Nej, han krossade inget.
Men tio minuter efter att vi var klara
ville rektorn prata med mig.
Min far hade gjort ännu ett självmordsförsök.
Den här gången hade han lyckats.
Och det var både...
...den kåtaste och den sorgligaste dagen i mitt liv.
Vill du spela?
Bra. Jag måste lära dig reglerna först.
Uber kör inte här ute.
Ingen Deliveroo, ingen Ocado, inte ens Aldi.
Ingen av dem kan hantera Sunset Park.
Tack så mycket. Det är så snällt.
Ett pund var för resan.
Femton för att köra till dörren.
Okej.
- Kan jag betala senare? - Arbetar du?
Jag har en intervju med en indrivare på boendet.
Okej då. Jag tar risken. In med er.
Ni kommer att gilla Sunset Park.
Enda peddofria egendomen i landet.
Peddo?
Du skulle veta, efteråt.
Då så.
- Vad är det? - Fråga inte.
- Mot solnedgången! - Okej.
Fyra spelare, norr, söder, öster, väster. Såja.
Du och Costello verkar som osannolika vänner.
Och så bygger vi muren.
Det är väl för din syn på världen?
Jag tror man möter bättre folk
i rännstenen än i salongen.
Varför?
Känner du dig mäktig?
Nej.
Du har pengar.
Du kan sticka, när som.
Costello kan inte. Iris kan inte.
Hur många gånger har du lämnat Iris?
Jag valde inte att lämna dem. Jag älskar Iris.
Ändå saboterar du relationen med henne
innan hon hinner avvisa dig.
Det är vad du gör.
Du har fel.
Du vet inget om mig.
Du är en privilegierad skit.
Herregud! Jag vill bara kyssa dig nu.
Sluta med skiten!
Har jag knäckt dig?
Inte ens i närheten.
Ditt spel har regler, mitt också.
Så gör man inte här inne.
Jag slog inte in ditt ansikte. Det är...
Så jag måste ha utvecklats.
Vill du att jag ska gå?
Sätt dig ner.
Vi har inte ens börjat.
Vi är framme, mina damer. I Sunset Park.
Och ni är så välkomna hit.
Här ska ni bo, där uppe.
Den sista kvinnan där dog.
Härligt.
Har du en fast telefon där?
Det här är en död zon.
Ingen tv-signal, ni är utanför nätet.
Kolla din mobil. Ingen signal.
För helvete.
Grabben. Fler nya. Visa dem 107: an.
Namnet är Tennessee.
Välkommen till helvetet. Inte så illa.
Hej, jag heter Iris.
Det är okej, eller hur?
Sätt dig ner. Gör det bekvämt.
Så varför vill du bli indrivare då?
Ärligt talat? Jag är desperat.
Du är på rätt ställe.
Hur är det med andra jobb, då?
De flesta nuförtiden har fler jobb.
Jag är mellan jobben.
Okej. Jag googlade dig.
Inget perverst.
Jag såg ditt arbetarklasshjältetal.
Trodde att det var en Ken Loach-film.
Och det där med...
..."Battered Bitches"?
Ja, det har inte åldrats väl.
Enligt nätet är du lite av en skit, raring.
Är du en skithög?
Ja, ibland.
Ibland? Det var ärligt.
Och ditt brottsregister?
Ett par varningar.
För vad? Stöld, droger?
Misshandel, brottskada.
Kan komma väl till pass här.
Du ser stark ut, som ett stort träd.
Du skapar problem, men jag gillar det. Börja i morgon.
- Fick jag jobbet? - Ja.
- Där är kläder. - Okej, tack.
Är det din mammas salong?
Vi ses imorgon, okej? Klockan nio.
Hej.
104, där bor jag och min farmor.
I 108 bor Ferryman.
Spice Boy bor där.
Och Mördaren Tony bor där.
Lugn, han har aldrig dödat nån.
Rörmokare och fantastisk karaokesångare.
Jag gör en film om honom.
Du är konstig Tennessee,
men som tur är gillar jag knäppisar.
Visst, tack så mycket.
Och tydligen bor Larry David i nummer 98.
Jag tror inte att det är han.
Det är en gubbe som skriker åt folk.
Vem är Larry David?
En galning. Googla honom.
Har du nån kille då?
Så olämpligt.
Jaså? Jag kan bjuda ut dig nån gång.
Varför tro att jag skulle gå ut med dig?
Har du en spegel hemma?
Ja. Jag har faktiskt tre, raring.
En av dem är antik.
Du borde kanske ta en titt i den nån gång.
Jag är några steg ovanför dig på knullstegen, kompis.
Man missar de chanser man inte tar.
Så jag var tvungen.
Man måste göra nåt varje dag som skrämmer.
Som att bjuda ut dig.
I morgon är jag inbokad på jiujitsu.
Viktigt att hålla igång hjärnan
om man måste se den värsta mänskligheten i ögonen.
Ja?
- Har du pengarna? - Jag sa att jag har inget.
Kan inte ens fylla på mätaren.
Du kan inte gömma dig för alltid.
Ju mer tid för mig att komma desto värre för dig
så fixa det!
Du kan ta nästa.
Jag kan inte göra det här, Simon.
Det är inget för mig.
Du var ju desperat.
Om det inte är du som knackar på,
knackar nån annan på din dörr.
Men de knackar inte på idag.
Oroa dig inte, vännen. Jag är inte indrivare längre.
Om du behöver el kan vi gå till butiken, så jag kan fylla på?
Jag väntar här.
Du slår på stort.
Cornetto är billigare.
Jag äter inte Cornetto mer.
Snart är jag en publicerad författare. Jag äter bara Magnum.
Vad handlar boken om?
Fyra webbkamerahoror som bor i ett kvinnohärbärge
och som gör en juvelstöld.
Gissa vad den heter? Diamond Beavers.
Självbiografisk?
Nej. Vem tror du att jag är, Grey?
Det bor alla möjliga här. Är den fiktiv?
Jag är satiriker.
Bara för att jag inte är rik
tar alla det jag säger bokstavligt.
Nej, men en del är sant. Vi bodde i ett kvinnohärbärge.
Enligt internet måste kvinnor som jag bara tala sanning.
Internet är väl ingen riktig plats?
Det känns riktigt. Fullt av elaka svin och gnällrövar.
Säg nu att det inte är värt lite extra för din glass.
Jag minns mina första veckor här.
Ensamt, va?
Det känns som om jag lever på månen.
Men ni två är välkomna hos oss.
Får jag använda internet?
Jag måste skicka nya kapitel till min redaktör.
Tack.
Så du har förlåtit henne nu?
- Ja, jag saknar henne, gör inte du det? - Ja.
- Får jag prata med henne? - Ja.
Gloria? Det är jag.
- Jag trodde det var Sky. - Ringer de än?
Jag saknar dig, tant G!
Iris! Jag saknar dig, älskling.
-Är du arg på mig? - Inte nu längre.
Pappa har mig i princip i husarrest.
Hur mår du och bebisen?
Jag försökte inte skada den, du vet.
Jag var bara så rädd.
Jag är rädd än.
Men jag gjorde ultraljud. Hon mår bra.
Mår hon bra?
- Det är en flicka. - Döp henne till Iris!
Jag vet inte vad än, men jag får se vad som passar.
Hur är det där borta?
Jag kan få lite bra historier härifrån.
- Får jag prata med henne? - Vänta.
Kom på besök.
Jag får inte köra, eller hur?
Är du okej?
Din pashminavideo dyker upp i mitt flöde. Den är enorm.
Jag kan inte fatta att nån la upp Battered Bitches.
Läs inte kommentarerna, ett gäng onanister och sovrumsaktivister.
De där galningarna är på häxjakt.
Hantera dem precis som Stacey Backshaw, i London Dungeon.
Gärna det.
Får jag prata med henne nu?
Iris vill prata med dig.
Okej, G,
kommer jag att bli moster eller kusin? Och får jag vara barnvakt?
Och alla här är missfoster.
Perfekt för er, alltså.
Fiscus Roman av ensamstående arbetarklassmor
-Älskade talet men... - Costello Jones är fejk.
- Battered Bitches-länk? - Debut av arbetarklassmor!
Hon låtsades vara offer för våld i hemmet.
Tycker synd om dottern.
Jag kommer!
Hej.
Farmor är på bingo.
Hon arbetade i en videobutik.
Man går in, väljer en film, lånar den för en kväll och lämnar tillbaka den.
Så knäppt.
- Hoppas hon får sitt straff... - Talet var fejk...
- Behöll man dem inte? - De var vilda på 90-talet.
Är det en av videorna som spelas nu?
Min favoritregissör, Dario Argento.
Mästaren av blod och bröst.
- Kan vi titta på den? - Ja.
Gillar du livets helvete lär du älska den.
Ni skriver skit om mig på nätet
men jag berättar historier, så här är en jävla historia.
Det är 1999, och alla tror att världen ska gå under.
Bruce Willis är upptagen med att se döda och jag är 13 år men ännu inte kysst.
- Usch. - Ett missfoster.
Det är vad Stacey Backshaw kallar mig.
Hon kallar mig också Feta Fiskfittan.
Hon var jämnårig. Den sorten som når sin topp vid 15.
Så i alla fall, jag sitter på buss 176
på väg mot Tottenham Court Road
och Stacey sitter bredvid mig och hon säger:
"Marty Castle tycker att du är snygg."
Och: "Han vill träffa dig efter skolan,
utanför Imperial War Museum
och kyssa dig bredvid kanonerna."
Och Marty var verkligen snygg,
som David Beckham från Walworth Road.
Så i alla fall, där står jag sen vid de stora kanonerna.
Och Marty Castles ansikte är nära mitt.
När han närmat sig för kyssen
skriker han:
"Jag kysser inte stora grisar."
Och jag vänder mig om,
och Stacey
och alla i buss 176 skrattar åt mig.
Jag känner mig som en jävla idiot.
Det är vad ni är, Stacey Backshaw-typer.
Och vet ni vad? Jag tog hand om henne.
Jag bankade faktiskt skiten ur henne i London Dungeons.
Herregud, hon gör en Britney.
Och jag säger det för att jag kan, för jag bodde i ett härbärge.
Många av er svin behöver få stryk,
som jag gärna skulle ge er.
Hon gör en Britney. Jag älskar det.
Hur som helst, gör er grej.
Jag fortsätter skriva och berätta mina historier.
Och så att ni vet, jag ser er, era svin!
Barnaby?
Hallå?
- Hör du mig? - Ja.
Du ska säga nåt dåligt, va?
Jag vet när nån ska det för min mor sårade mig,
inte bara på Philip Larkins sätt.
Hör på. Vi har en situation.
Du är en mycket begåvad författare, men de tvingar mig.
Vi behöver en röst från arbetarklassen.
Med så mycket tvivel kring din äkthet
kan vi inte publicera Diamond Beavers.
Snälla, ta inte det från mig.
Costello, du gjorde det mot dig själv. Jag försökte hjälpa dig.
Jag har inget annat.
Finns det något jag kan säga för att du inte ska göra detta?
Först gör du Battered Bitches,
sen erbjuder du stryk till dem som är kritiska.
Det är bara... Det är inte så författare beter sig.
Du ville ju ha arbetsklass. Tydligen inte.
Jag är ledsen.
- Får jag låna telefonen? - Okej.
Det tar ett tag.
Idag är vi på en av det rosa distriktets mest populära auktioner,
med många fynd att göra här.
Ja? Hallå?
Selby, det är jag.
Varför viskar du?
Jag vet inte.
Mår du bra?
Ja, det är konstigt här, men okej.
Det är bra, faktiskt.
Mamma har förlorat bokaffären och dricker.
Hon pratar med internet.
Kan du besöka oss?
Ja. Var är ni?
Somerset. Jag måste sluta.
Jag är hemma!
Iris? Iris?
Hej, Iris. Vill du äta här? Var är din mamma?
En öl. Och en limpa bröd, fyra pund.
Jag har dem. Okej.
- Du då, blomman? - Har du rött vin?
Rött? Jag har allt rött i världen.
- Jag tar två flaskor. - Två?
Fem pund styck.
- Tack. - Tack så mycket, vännen.
Och ni då?
Undertexter: Marie Åkerlund