Vypadáš příšerně.
A táhne z tebe víno.
Přišla jsem o knihu. Vzali mi ji.
Není cesta ven.
Opravdu se bojím, když jsi opilá.
Potřebuju, abys byla normální.
Aby sis pořád na něco nehrála.
Oběma nám to ubližuje.
Dobře.
Budu naprosto normální.
Slibuju.
Neslibuj, prostě to zkus.
POD PSA
TOHLE NENÍ VÝCHODISKO
No to je trapné.
Bude to dobrá sbližující zkušenost.
Možná i zábava.
Výlet s ženskou, co řídí opilá, a úchylem,
úžasně strávený den.
Tys mi volal a žebral o její adresu.
A nenechám tě jet samotného.
Vím, že jsme se občas neshodli, Lenny,
ale jestli je Costello v maléru, určitě by tě ráda viděla.
Lepší než si ho celej den honit.
Pro tebe, abys zmizela.
Na cecky mě neužije.
Pořád jsi zmetek na plnej úvazek, Floriane.
Doufám, že brzy jen na poloviční.
Tak jdeme.
Jen pro výstrahu, přemrštěně chčiju.
Budeme muset zastavovat.
Já taky, mám na měchýři dítě.
Prima, to přesně potřebuju. Odyseu stovek zastávek na chcaní.
Dobré ráno, Simone.
Čau. Co chceš, půjčku?
Říkala jsem si, jestli bys mě vzal zpátky do práce.
Jo? Něco bych pro tebe měl. Co tohle?
Nezvládla jsi to.
Máš pravdu. Byla jsem nemožná.
Občas mám rád upřímnost.
Jsem jen holka, co stojí před výběrčím dluhů
a prosí ho, aby jí dal mizernou práci.
Prosím.
Fakt jsi zoufalá.
Tak jo, pojď.
Kdy mám začít?
Už jsi začala. Nastup si.
Díky.
Víš, co je tvůj problém?
Jsi muž velkých gest.
Je s tebou skvělá zábava v pátek večer v klubu.
Dokážeš člověka sešrotovat šestnácti slovy nebo míň.
Ano, jsem jeden z nejlepších, Lenny.
Ale ve středu ráno,
když Iris potřebuje připravit oběd
nebo se ucpe záchod,
jsi skoro k ničemu.
A ukradl jsi Costello peníze, aby tě nemohla opustit.
To je týrání.
Bylo mi velmi špatně, Glorie.
A právě jsem vyšel z léčebny. Snad víš, co to znamená.
Co?
Čistý štít.
Minulost je daleko za námi.
Děcka, potřebuju si ulevit.
Katolíci mají zpověď, my boháči máme psychiatry.
Vše je odpuštěno. Prosím.
Tys nikdy za nic nepřevzal zodpovědnost, viď?
Panebože, opilá řidička má svědomí?
Díra je moc malá.
Nefandi si.
Klepeš dobře. Přirozenej talent.
Gary Wilson?
- Jo. - Dlužíte nám 7 465 liber.
Jak nám chcete zaplatit?
Měla jsi strčit nohu do dveří.
Zaklepej znovu. Byl trochu neuctivej,
tak zaklepej trochu víc.
Otevři, Gary. Je čas zaplatit, kámo.
Nepřestávej.
Přinutíme je vylézt.
Co to sakra děláte?
Co čumíš? Chceš proplesknout?
Za minimální mzdu ne.
No tak, Gary.
Vlez dovnitř a čapni, co můžeš.
- Dobře? - Neopovažuj se!
- Já ženský nebiju, ale moje stará jo. - To chci vidět.
Tak pojď.
- Nebudu se do toho plést. - Jsi na to sám, hochu.
Tak jo, má dost.
Tak jo, jdeme.
To ti připíšu k dluhu.
Není ti nic?
Ne, dobrý.
Mám kapesníček.
Kapesníček nepotřebuju.
Musíme si promluvit o tom, jak si vedeš.
To potřebujeme.
Rozepni mě, drahoušku.
Vím, že tenhle výlet je pro tebe těžkej. Určitě to skončí pěkným bengálem,
ale obdivuju, jak si to nikdy neulehčuješ.
Můžu se tě na něco zeptat?
Můžu odpovědět upřímně?
Vím, jak brutální umíš být, když se urazíš.
To není pravda.
Jednou jsem řekl, že jsi Costello znemožnil plný život.
Nepromluvil jsi se mnou
šest měsíců.
Myslíš, že je možné být šťastný?
Nemám ani páru.
Ale když najdeš někoho, kohokoli, cokoli,
co ti přináší
aspoň vzdáleně trochu štěstí,
drž se toho.
Nikdy to nepouštěj.
Ale střezte se, přátelé.
Čas uniká tak svinsky rychle.
Jo, jednu chvíli si vytahuješ ptáka na vychcání sám,
a druhou to někdo musí udělat za tebe.
Potři si to tímhle, to pomůže.
Díky.
Viděl jsem nebe v plamenech,
celá města vypálená do základů,
ale tohle... bylo pochmurný.
S takovýma řečma působíš jako incel, Simone.
Víš přece, že mi máš krýt záda.
Proč ses pral?
Protože je to džungle, ne?
A já v ní chci být král.
Nevypadals jako král džungle, když tě ta ženská pohlavkovala.
Hele, budu tě muset propustit.
Proč?
Nemůžeš mě vyhodit bez důvodu.
- Chceš důvod? - Jo.
Co třeba, že jsi mizerná vyběračka?
A začínám si myslet, že mě neošoustáš.
Říkali jsme osm liber na hodinu?
Odpracovala jsi asi tak 50 minut?
Tak prosím, sedm liber. A vrátíš mi tu kravatu?
- Jdi do prdele. - Díky.
Hodně štěstí.
Ty vole, Lenny!
Naser si.
To je těma práškama, neovládám to.
Ven!
Zasekl jsem se.
Panebože.
Jednoho dne taky budete starý páprdové.
- Dobré odpoledne. - Dobré odpoledne.
Pronajímáte pokoje na hodinu?
Ne, pane.
Sedmdesát liber. Ne za hodinu, za celou noc.
Jak se jmenuješ?
Ben.
Budu k tobě upřímný, Bene. Všichni to asi cítíme.
Já to nejsem.
Ano, to já, Bene.
Jsem jen starý, nemocný umělec, který se pokálel na cestě životem.
Budete si přát snídaňový bufet?
Ne, drahoušku, nechceme žádnou snídani.
Jen si potřebuje osprchovat ty hovna.
To bylo od tebe milé.
Nejsem zrůda.
Panebože.
- Děje se něco? - Panebože, sáhni si.
Sáhni si.
Kope?
Nebo máš větry?
Na ty bych ti asi nechala sáhnout.
Je skutečná.
Ty jo, vlastně mi to není ukradený.
No jo, myslím, že to se podceňuje.
Myslíš, že jsem dobrý...
jako táta?
Jako člověk jsi nesnesitelnej.
Jako táta děláš, co můžeš.
Ahoj.
Mohla bys dnes vyzvednout Iris ze školy?
A pak ji vzít k sobě a dát jí třeba večeři?
Jasně.
Neptala bych se, ale...
Jsi v pohodě?
Sáhni si.
Na omak je jako pravá.
Kolik bys zaplatila za něco,
co vypadá úplně jako pravý?
Nic, protože není pravá.
Kdo to pozná?
Každej.
Lidi, co mají pravý kabelky za dva tisíce liber, tady nežijou.
Přemýšlela jsem.
Mohly bysme je prodávat tvým slavným známým.
Dala bych ti podíl.
Jakým slavným známým?
Spisovatelům, co znáš.
Neznám žádný spisovatele.
Nemáš smlouvu s velkým nakladatelstvím?
Už ne.
Říkalas, že jsi za vodou,
s těma tvýma Magnumama.
Jo, ten sen se rozplynul.
Takže zase Cornetta.
No nic, většina knížek stejně stojí za prd.
Prostě si teď musíš nějak poradit.
Nemůžu si s tím jen tak poradit.
Zasloužím si, aby ze mě něco bylo.
- Ano. - Jo.
Zasloužíš.
Ale nejsi první člověk z paneláku, se kterým vyjebali.
Každej má ambice, miláčku.
Moje máma, já,
moje holčička. Odešla za něčím lepším.
Nechala mě, abych vychovávala Tennesseeho.
Prý mu se mnou bude líp.
Někdo prostě není na rodičovství dělanej.
Mohla by Iris dnes zůstat u tebe?
Jo.
Jen potřebuju...
Víš...
- Ožrat se. - Jo.
- Bude v pohodě. - Já vím.
Díky.
Co asi najdeme, až tam dojedeme?
U Costello?
S ní nikdy nevíš. Nejspíš je v pohodě.
To je fakt.
Sobečtějšího člověka neznám.
Dřív jsem myslel, že je to proto, že je na světě sama,
ale možná je sama právě proto.
Ahoj, Selby. To jsem já.
Potřebuju, abys pro mě něco udělal.
Iris je na adrese Sunset Park 104, v Somersetu.
Sakra.
Zvládneš to, až ji uvidíš?
Právě ses vrátil z nemocnice.
Jsme tu oba s tebou.
Je to v pohodě.
Tvoje laskavost je opravdu dojemná.
I když je falešná,
moc si jí cením.
Sakra, Lenny.
Co je mu?
Lenny? Lenny!
- Sakra. - Zatřes s ním, do prdele.
Lenny!
- Lenny! - Probuď se!
- Lenny! - Do hajzlu. Je mrtvej.
Do pytle. Zastavíme. Musíme zastavit.
Panebože, stojí mu.
To nakonec všem.
Vždycky mi stojí.
Máte jednu novou zprávu. První nová zpráva.
Ahoj, Selby. To jsem já. Potřebuju, abys pro mě něco udělal.
Potřebuju, abys vyzvednul Iris a postaral se o ni,
protože já nemůžu. A ty můžeš.
Co se děje?
Co se stalo?
Protože se pořád snažím, ale prostě na to nemám.
Zaslouží si něco lepšího než mě.
MOJE MILÁ HOLČIČKO,
JE MI TO MOC LÍTO
To je všechno.
Je načase napsat si vlastní konec.
Vím, že jsem špatná máma.
- Costello Jonesová? - Craybridge 107.
Glorie, nahoru.
- Costello! - Je tam?
Costello!
Probuď se!
Hej!
Kolik sis jich vzala?
Vstávej. Kolik?
Nejsem si jistá.
Nech ji vyzvracet, pro jistotu.
Kde je Iris?
Pojď, tohle už jsme dělali.
Jsi odporná.
To bude dobrý. Jen to vyzvracej.
Na chvíli si odskočím do blázince, a stane se tohle.
Jsi nána pitomá.
Co jsi?
Jsem nána pitomá.
Třeba mám být právě tohle
a měla bych to prostě přijmout.
Co si namlouvám, že bych měla něčím být?
Není to prostě arogantní?
Problém je,
že se neumíš zařadit.
Ale...
to je na tobě nejlepší.
Jeden starý moudrý muž kdysi řekl:
"Najdi, co miluješ, a nech se tím zabít."
To je myslím dobrá rada.
Kdo to řekl?
Nevím, nějakej starej pičus.
Bože můj.
Sednu si na klín.
Jsi v pořádku?
Jo, fajn.
Promiň.
Ty jsi všechno.
- Jsi všechno. - Přestaň...
- Všechno. - Přestaň.
Zůstaneš tady?
Nevím.
Vrátíš se do nemocnice?
Ne.
Je mi jen 36, jsem moc mladý na dokonalost.
Nejspíš si udělám práva.
Ale jsi magor.
To jo.
Ne, máš pravdu, líp se hodím na politiku.
Stanu se poslancem, ctihodným mužem.
Za rok budu premiér.
Víš přece, že jsem se nechtěla opravdu zabít.
Dopis na rozloučenou a prášky naznačují něco jiného.
Jo.
Uznávám.
Potřebuje tě.
A já tak nějak taky.
Tak nějak?
Jo, tak nějak.
Tak nějak.
Henry Miller vydal první knihu ve 44.
Bukowski v 55.
Tak vidíš.
Myslíš, že jeden druhému škodíme?
Fastfood ti škodí,
ale já ho zbožňuju.
Možná bych tu mohl zůstat s tebou.
Jen na chvilku.
Fakt myslíš, že by to mohlo být jiný?
Překlad titulků: Vít Bezdíček