Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sjedio sam u našem vrtu kad sam primio poziv
da je moja kći Lucie nestala.
Prva mi je reakcija bila: „Kako znaš da je nestala?”
„Pa, nije nam se javila nekoliko dana.
Ne odgovara na pozive i nismo primili e-poštu.”
Radila je u Japanu.
Smjesta sam pomislio da postoji racionalno objašnjenje,
sigurno postoji razlog zašto nam se ne može javiti.
Japanska policija zamolila je javnost za pomoć
u potrazi za Britankom starom 21 godinu.
Lucie Blackman nije viđena
otkad je napustila bar u kojem je radila kao hostesa.
Primili smo još tri ili četiri poziva.
I znao sam da je nešto pošlo po krivu.
Potpuna, slijepa panika
odjednom te obuzme.
Tokio, najveća metropola svijeta.
Privlačno mjesto mnogima, noćna mora za jednu osobu.
Prošlo je više od tjedan dana od nestanka Lucie Blackman.
Svake godine stotine mladih djevojaka blistavih očiju
privuče blještavilo Tokija.
Policijska uprava
istražuje poveznice s religijskim kultom.
Japanske vlasti sada love seksualnog predatora
koji već desetljećima vreba na ulicama Tokija.
NESTALA: SLUČAJ LUCIE BLACKMAN
TOKIO, JAPAN
Kad je Lucie završila školu, željela je otići u svijet,
putovati kao brojna mladež.
To je fantastično iskustvo.
Sjećam se da je Lucie rekla da želi otputovati u Japan.
„Fascinira me tamošnja kultura
i mislim da će biti zanimljivo iskustvo.”
Japan ima besprijekoran ugled.
Država gdje su svi pristojni.
Nema zločina.
Izgubiš novčanik u podzemnoj pa ti ga netko vrati.
Tokio je bio uzbudljiv u 2000-ima.
Mnogo je stranaca dolazilo raditi u grad.
Moglo se dobro zaraditi i zabaviti.
Da, kao i ostatak Channela 4, i ja sam u Japanu.
Pokemoni su trenutačno najpopularniji izvozni proizvod.
Konnichiwa i dobro došli u Japanoramu.
Predodžba sigurnog, pristojnog Japana bila je jako snažna.
Nitko nije ni pomišljao da bi moglo postojati mračno podzemlje.
YOYOGI, TOKIO
Javio mi se prijatelj, upravitelj pansiona.
Rekao je da se jako brine za Lucie, djevojku od 21 godine
koja živi u njegovu pansionu, a ne javlja mu se.
Prvi je put doživio nešto takvo,
pa se prilično uznemirio.
Po njegovu napetom izrazu lica
zaključio sam da je situacija ozbiljna.
3.7.2000. 3 DANA OD NESTANKA
Širile su se glasine po japanskim medijima.
KULT JE OTEO BRITANSKU STJUARDESU
Isprva nitko nije bio svjestan.
Možda je mala grupa stranaca
znala da je netko nestao.
Pisao sam crnu kroniku u Japanu.
Šef mi se javio i rekao: „Hej, gaijin!”
Što je riječ za strance.
Rekao je da me trebaju, da slučaj uključuje gaijin.
Prvo sam pomislio da je otišla na Tajland,
ali je zaboravila ikome reći, ništa strašno.
Otišao sam u Sjedište policijske uprave.
Izvijestili su me o svemu.
POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Bio sam zadužen za Lucien slučaj kao nadzornik.
NADZORNIK
POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Isprva je postojala mogućnost da je jednostavno pobjegla,
pa smo morali ispitati obitelj
o mogućim razlozima bijega.
U to doba
bilo je puno stranaca kojima bi istekla viza ili su radili nezakonito
i često bi nestali bez upozorenja.
NIŽI INSPEKTOR MASAHIKO SOEJIMA POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Kad sam prvi put čuo za slučaj,
nisam znao radi li se o kaznenom djelu.
NESTALA PRIJE 11 DANA
Lucien otac, Timothy Blackman, sletio je u Tokio
jer je policija rekla da strahuju da je možda oteta.
Razgovarao sam s njom prije tri tjedna.
Običan poziv, kći me nazvala da mi kaže:
„Bok, tata. Lijepo mi je u Japanu.”
Je li spominjala da je brine nešto o Japanu?
Rekla je da uživa i da je grad krasan.
Nešto se dogodilo i morali smo je naći.
Ako se brineš jer nemaš iskustva
s govorom pred kamerama i slično,
moraš prijeći preko toga jer pokušavaš naći svoje dijete.
Kad je Tim stigao, okupilo se mnoštvo novinara i ljudi
i odjednom je priča narasla
i ubrzo su svi pričali o tome.
Što se dogodilo Lucie Blackman?
Bivša stjuardesa British Airwaysa nestala je 1. srpnja.
Japanska policija zamolila je javnost za informacije
o Britanki staroj 21 godinu koja je nestala u Tokiju prije 11 dana.
Ali Tokio je ogroman grad
sa stanovništvom od 27 i pol milijuna ljudi.
Kao da tražiš iglu u plastu sijena.
Susreo sam se s Timom Blackmanom i Sophie, Lucienom mlađom sestrom.
Djelovao mi je neopisivo zabrinut,
također mi se činilo da je karizmatičan šoumen
i da će karizmom i komunikacijskim vještinama potaknuti
ljude na akciju.
Pobrinut će se
da se svi bace na posao i zbilja potraže Lucie.
Jake je definitivno razumio japanski sustav
i naravno, bilingvalan je, što je bilo od velike pomoći.
Mislim da je zbog svog posla imao poznanstva u policiji.
Sve informacije pomažu.
Nazovite nas.
Policija je tražila informacije čak i prije njegova dolaska.
Aktivno su postavljali pitanja.
Trideset tisuća plakata s likom Lucie Blackman postavljeno je u Tokiju.
Policija istražuje dojave građana,
no nisu sigurni mogu li vjerovati svjedocima.
Dobar dan.
NESTALA
Lucie je bila naše prvorođeno dijete
i posve nam je preobrazila život.
Imala je posebnu ulogu u obitelji.
Bila je domišljata.
Utjecala je na brojne ljude oko sebe.
Mislim da je svakoga tko ju je poznavao kao djevojčicu
privuklo njezino svjetlo,
bila je u središtu događanja.
Zaključila je da će lako putovati
ako se pridruži aviokompaniji.
Bila je to velika stvar.
Ali nestala je, bila je ugrožena.
Sad nam je glavni zadatak pronaći Lucie.
POLICIJSKA POSTAJA AZABU
Susreo sam se s Timom u ime policije i objasnio mu situaciju.
Nisam imao puno iskustva
s razgovorom s ljudima iz drugih zemalja,
pa su me iznenadila neka njegova pitanja.
Pitao je jesam li temeljito provjerio sve nadzorne kamere.
U to doba,
objasnio sam mu da su nadzorne kamere rijetkost u Japanu
radi privatnosti.
Rekao je: „Mitsuzane, šalite se.
U Londonu imamo kamere u svakoj ulici,
a proizvode se u Japanu.”
Policija je reagirala kako biste očekivali, iznimno pristojno.
Ali netko mi se javio.
Jedan Englez oženjen za Japanku,
i rekao mi je:
„Lucie nije japanska državljanka, pa nećete dobiti policijsku istragu.”
I to mi se usjeklo.
Oglasio mi se alarm:
„Moram smisliti način
kako da potaknem istragu.”
BRITANSKO VELEPOSLANSTVO
Pomislio sam da moramo privući pažnju medija.
Nakon jučerašnjeg posjeta policiji
imamo dojam
da prate sve smjerove istrage,
sagledavaju situaciju šire
i razmatraju sve mogućnosti.
Dogovorili smo konferenciju za medije kako bismo privukli pažnju javnosti.
Morali su je preseliti u najveću dvoranu
jer su svi japanski mediji željeli doći.
Pogledao sam sve te ljude i rekao Sophie:
„Ovako ćemo naći Lucie.
Ti će ljudi naći Lucie za nas.”
Kako se trenutačno osjećam…
Sigurno ćete svi razumjeti, moja je sestra nestala.
Samo želim da dođe kući.
Dakle, ako itko može pomoći,
bila bih zahvalna da istupite.
Britanski mediji su zainteresirani.
Japanski mediji izbjegavanju nagađanje,
a britanski mediji bacili su se
na razvijanje teorija
i potragu za bilo kime tko može reći nešto na tu temu.
Bez obzira na to znaju li išta o Japanu,
sve dok pruža dobar naslov.
JE LI MISTERIOZNI KULT OTEO NAŠU KĆER?
Čuli smo da je Lucie živa
i da ju je netko smjestio na brod prema Hong Kongu.
Da je prodana u seksualno roblje.
Da ju je oteo kult.
OTEO JE KULT
SEKSUALNA ROPKINJA
Lucie je jako skeptična mlada dama.
Pomisao da bi se odjednom zainteresirala
za nekakav religiozni kult
uopće nije zvučalo uvjerljivo.
Mislili smo da je suludo.
Privukao je toliko pažnje slučaju
da su japanska vlada
i Policijska uprava morale posvetiti slučaju ogroman broj ljudi.
Obično se nestankom
bavi četiri, pet policajaca.
Ali 100 ljudi? To nije uobičajeno.
Policija se usredotočila na Roppongi, mjesto gdje je Lucie radila.
U Roppongiju je bilo puno barova,
klubova s hostesama.
Zanimljiv noćni život.
Puno stranaca, puno novca.
Bili su ondje Goldman Sachs,
Lehman Brothers, svi ti financijeri.
Tulumarilo se, novac je tekao.
Roppongi je to vidio.
Bilo je ljudi koji su trošili
ogromne svote u jednoj noći.
Radila sam u Casablanci,
istom klubu s hostesama gdje je Lucie Blackman radila.
Bio je to malen, nevažan klub.
Posao hostese jako je teško objasniti jer na Zapadu ne postoji ništa slično.
Odeš u noćni klub pun starijih muškaraca,
razgovaraš s njima i poslužuješ im piće.
Ali nema seksa. Nije tako.
Nije bilo osobito ljigavo ni teško.
Isto bih radila i bez naknade,
u dvadesetima,
izlazila bih i upoznavala ljude.
Hostese mogu puno zaraditi.
Satnica je bila oko 50 dolara.
Dobiješ i bonus ako popiješ puno alkohola.
A radiš samo pet, šest sati.
Može biti jednostavan, nedužan posao ako želiš da bude takav.
Posao hostese u Japanu
privlačio je djevojke koje su željele zanimljivo iskustvo,
koje žele iskusiti život.
Bilo je puno divnih, neovisnih djevojaka
koje žele putovati.
Upoznavanje ljudi s takvom hrabrošću
i većom vizijom života
bilo je zbilja prekrasno.
Dohan je vjerojatno najsumnjiviji dio posla hostese.
Dohan podrazumijeva da prije posla odlaziš na večeru,
a zatim klijente odvodiš u klub,
gdje plaćaju za večeru, a zatim ti plaćaju piće.
A sve se dodaje njihovom računu.
Mislim da granice postaju mutne, jer izlaziš
izvan kluba, nasamo s klijentom,
u slobodno vrijeme,
pa će neki klijenti očekivati više od situacije.
Osjećala sam pritisak da dovodim više gostiju
i izlazim na spojeve,
ali nisam se osjećala,
osobno, ugroženo u klubovima.
Možda su se neke opasnije stvari
događale izvan klubova.
Radila sam u Londonu kao novinarka za ženski časopis
i časopis se zanimao za koncept hostesa.
Otišla sam u Japan
istražiti kulturu hostesa i saznati više o tome.
Imala sam osjećaj da novac
igra veliku ulogu i utječe na moć između muškaraca i žena.
Muškarci su imali sav novac, a žene nisu,
pa su muškarci bili dominantni.
U klubovima uživo možeš pratiti seksualnu politiku.
NADZORNIK POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Prvi tim zadužen za Lucien slučaj
bio je tim Teramae.
Našem su timu rekli samo da su identificirali osumnjičenika.
Bio je Japanac koji je posjećivao klubove s hostesama u Roppongiju,
također i Casablancu.
Naređeno nam je da ga privedemo
i saznamo
je li kriv ili nije.
Brinuli smo se da će osumnjičenik
saznati što radimo,
pa će je ubiti ako je još živa.
Prišli smo njegovu autu prije negoli je otišao na posao.
Tražili smo da dobrovoljno dođe na ispitivanje.
Uhvatili smo ga i otpratili
do najbliže policijske postaje na ispitivanje.
Imao je alibi, koji smo provjerili.
Taj osumnjičenik nije bio onaj
koji je oteo Lucie.
Bili smo prisiljeni
vratiti se na početak.
NESTALA PRIJE 15 DANA
Nakon tjedna s Timom Blackmanom,
očigledno je da je predan otac
koji vjeruje da mu je kći živa negdje u gradu,
ali mora je naći što prije.
Dave Russell u Tokiju za Meridian Tonight.
Postalo je očigledno da Tim ima plan.
Ako prestaneš gurati priču…
…mediji će naći novu temu
i Lucie više neće biti u centru pozornosti.
Zato je morao vratiti pozornost na Lucie.
Postavljao je plakate po ulicama, želio je da se pojave na televiziji,
kako bi joj svi znali lice.
Tim i japanska policija doživjeli su sudar kultura.
Možete staviti plakat na stup, ali ovdje ne možete.
Neću ih skinuti.
Uhitite me.
Morali su naći Lucie
i svaki bi roditelj dao sve od sebe
da pokuša riješiti problem.
Nisam kanio dopustiti da me zanemare ili isključe.
Tim je bio posve isključen.
Zbog njegovih postupaka policajci su djelovali nesposobno,
što ih je ljutilo.
Mislim da je zbog svoje zabrinutosti
i nepovjerenja u japansku policiju, koja jako loše komunicira,
imao osjećaj da što im više pritiska stvori,
to će bolje rezultate dobiti.
NESTALA PRIJE 19 DANA
Znao sam da se sprema sastanak G7
i da Tony Blair putuje onamo
i znao sam da su mediji u Ujedinjenoj Kraljevini zainteresirani.
Zato sam iskoristio situaciju.
Premijer Blair svratio je u Tokio
kako bi se zauzeo za slučaj
nestale britanske hostese, Lucie Blackman.
Blisko surađujemo s japanskim vlastima,
molimo japanske građane
koji znaju nešto da se jave
i daju nam tragove koje možemo slijediti
jer je ovo tragičan slučaj i očigledno
obitelj je izvan sebe.
Japanski je premijer rekao:
„Japanska je policija sposobna, uhvatit će počinitelja.”
Mislili smo da je to lako reći, a teško postići.
Osjetili smo pritisak.
Imao sam osjećaj
da postoje blage nedosljednosti u politici istrage.
Zato su neki moji policajci počeli samostalno donositi odluke.
Nazivam ih suppon-inspektorima,
to su inspektori koji ne odustaju od traga.
Mislili smo da bi bilo bolje započeti istragu iznova
umjesto da trošimo vrijeme na lažne tragove.
NAREDNIK JUNICHIRO KUKU POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Kuku je izdržljiv i uporan.
Jednom kad zagrize, ne pušta, kao suppon.
Proveli smo noći čitajući izvještaje
koje od prvog dana piše glavna jedinica
i sve smo provjerili.
Dok sam čitao izvještaje
kako bih shvatio kako su vodili istragu,
otkrio sam izvještaj
iz Roppongija, gdje ima puno klubova.
Stranu hostesu koja radi u klubu
stalni gost pozvao je na vožnju do obale.
Ali u nekom se trenutku onesvijestila
i spavala je dugi niz sati.
Kad se probudila, osjećala je jaku bol
i mislila je da ju bila drogirana.
Upravitelj kluba koji je dao informacije
bio je nepouzdan tip.
Nitko se ne treba oslanjati na njegove informacije.
Nakon što smo to pročitali, pomislili smo da je to suludo.
Takva bi nam osoba mogla pružiti pravi trag.
Činilo se da je povezano sa slučajem Lucie Blackman.
Iščitavali su stare izvještaje
i kopali po slučajevima da vide mogu li nešto povezati.
Osim što je riječ o lokalnoj policiji,
pa izvještaje nisu shvatili ozbiljno.
Iako je bilo prijava,
istraga nije otvorena.
ROPPONGI, TOKIO
Našli smo vlasnike klubova koji bi nam rekli
da je djevojka koja je radila za njih imala isto iskustvo.
Takve bi priče iskočile
povremeno.
NIŽA INSPEKTORICA POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Zato smo odlučili razgovarati sa svim zaposlenicama
svakog kluba.
Dame koje su radile u stranim klubovima isprva
nisu željele ništa reći.
Svaka tri mjeseca policija bi došla,
a hostese bez vize
morale bi izaći kroz stražnji izlaz.
Djevojke su bile u ranjivom položaju.
Stranim hostesama, ako su patile,
bio je ogroman rizik otići na policiju
jer bi ih najvjerojatnije uhitili
zbog kršenja uvjeta vize.
Odlazak na policiju nema prednosti ako je žrtva hostesa.
Nismo mogli razgovarati s njima na poslu,
pa bismo ih zaustavili na ulici
i ondje ih ispitali.
Ali na kraju nam se obratilo nekoliko žena
jer su nam željele pomoći pronaći Lucie.
Na kraju,
otkrili smo da su mnoge imale jako slična iskustva.
Bila su to dosljedna izvješća o hostesama
koje je drogirao i možda silovao imućni Japanac.
Većina zločinaca ne mijenja svoje metode.
Čak i provalnici imaju svoj način upada,
to je navika.
Te se navike ne mijenjaju.
Vozio ih je luksuznim automobilima
kao što su Porsche, Mercedes Benz
i tako dalje.
Pozvao bi ih na mjesto s pogledom na ocean
ili nekamo na večeru.
I rabio je droge.
Žrtve su rekle da su imale osjećaj da su drogirane.
Probudile bi se s osjećajem neugode po cijelom tijelu.
Neke bi povratile.
Neke su rekle da ih je peklo.
Bilo mi ih je jako žao.
Uz cijeli niz svjedočanstava
japanskih i stranih hostesa,
otkrili su da je seksualni predator
već godinama aktivan u Roppongiju, ali nije uhvaćen.
Nije izveden pred lice pravde.
NESTALA PRIJE 52 DANA
Obitelj je odlučila ponuditi nagradu
od 1,5 milijuna jena za nove informacije
koje bi pomogle naći Lucie.
Iz našeg gledišta,
bila je to još jedna prilika da se slučaj vrati na ekrane.
Ljudi su mislili da to činim jer volim davati intervjue.
Samo sam želio pažnju kako bismo nastavili potragu za Lucie,
a to smo mogli postići samo potpaljivanjem vatre.
Tima je okruživalo puno novinara.
Procijenili smo
da bi im mogao otkriti nešto
što bi moglo omesti istragu.
Nakon sedam, osam tjedana osjećamo
da ovo postaje jako stresna situacija.
Činjenica je da i dalje nisam dobio
informacije od policije o njihovu napretku
jer slučaj i dalje smatraju iznimno osjetljivim.
Uvijek bih rekao
da istraga postepeno napreduje.
I da ne mogu još ništa reći.
Japanci su mislili da sam pomalo nepristojan,
vjerojatno sam ostavio takav dojam, ali zapravo nisam bio,
samo nisam imao vremena ni živaca
robovati njihovim protokolima.
Bio sam u prilično uzdrmanom psihičkom stanju.
Bio je produženi vikend
i pripremili su veliki vatromet,
samo smo stajali i gledali vatromet,
svi su oko nas slavili i uživali,
ali Tim očigledno nije.
Počeo sam kao novinar, pratio sam ga uokolo.
Stavio bih mu kameru pred nos, a on bi mi rekao da odem.
Tim mi je s vremenom počeo vjerovati
jer smo obojica bili u stranoj zemlji
i pokušavali smo smisliti kako naći Lucie.
Primao sam pozive u 4 h ujutro.
Jesi li za šetnju, ne mogu spavati?
Ali bio je naočigled umoran.
Stvarno je ostavilo traga na njemu.
Počinjem se osjećati istrošeno i umorno.
Kako se dani pretvaraju u tjedne,
obuzme te osjećaj beznađa…
Na rubu si da se zapitaš što uopće možeš učiniti.
Hvala. U redu.
Ja sam otac Lucie Blackman,
mlade Britanke koja je nestala u Japanu.
Rodila se ideja da uspostavimo telefonski broj
kako bi djevojke iz Europe ili sa Zapada
mogle razgovarati izravno s nama.
Bila je vrlo vjerojatno da neke od njih imaju informacije.
Tokijska policija nije razumjela
zašto to činimo ni što očekujemo dobiti.
Vrlo su se protivili ideji da ćemo dobiti
ikakve informacije, ali nisu nas mogli spriječiti.
NESTALA PRIJE 62 DANA
Poruka njezine majka i brata bila je jednostavna.
„Sretan rođendan, Lucie.”
Tisuću je balona ispušteno prema nebu
u spomen 22. rođendana bivše stjuardese.
Kako bi Lucie znala da nismo zaboravili rođendan,
jer je danas napunila 22 godine,
a voli rođendane i uvijek ih obilježava s pompom.
Želim da zna,
gdje god da je, da nismo zaboravili.
Otkrili smo brojne izvještaje
o muškarcu koji je izvodio hostese na vožnju,
a zatim bi ih drogirao da bi ih silovao.
Jedna je bila Jessie iz Australije.
Njezin se slučaj dogodio tri godine prije.
NIŽI INSPEKTOR POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Napisala je
muškarčevo ime i broj mobitela
u staru bilježnicu,
koju je ostavila u Australiji.
Bilježnica je stigla iz Australije.
Zamolili smo njezina oca
da pošalje bilježnicu u Japan da bismo je pregledali svojim očima.
Toliko se razbjesnila da je prešarala broj.
Razaznali smo znamenke pred svjetlom.
Ime „Yuji Honda”
i njegov broj mobitela koji je završavao na 3301 bili su u bilježnici.
Počeli smo provjeravati
koga je zvao s tog broja.
ISPIS POZIVA
Broj je bio u upotrebi.
Zatražili smo ispis poziva za taj broj.
Našli smo desetak brojeva.
A jedan od brojeva
pripadao je Lucie.
To je značajan trag. Ogroman korak naprijed.
Tada su prvi put pokazali
da je osoba koju sumnjiče za otmicu Lucie Blackman
uistinu povezana s njom, da su bili u kontaktu.
Osumnjičenik je stvorio
brojne lažne identitete kako mu ne bismo mogli ući u trag.
Zatražili smo od teleoperatera pretragu lokacije
kako bismo locirali pozivatelja.
U točno 15 h,
našli smo poziv koji je zabilježila antena u blizini Tokijskog tornja.
TOKIJSKI TORANJ
Nakon jedne ili pet minuta,
signal je zabilježila antena na posve drugom mjestu.
Nakon još pet minuta
antena na zapadu zabilježila je poziv.
Nakon još pet minuta zabilježila ga je antena na istoku.
Nijedan auto
ne može tako brzo stići od lokacije do lokacije.
Bio je to misterij.
Zatim sam pomislio,
ako su pozive zabilježile četiri antene u četiri smjera,
moguće je da pozivatelj
zove s razmeđe više područja.
Bila je to 2000. godina.
Nije kao u filmovima,
gdje mogu locirati odakle je stigao poziv.
Možeš ga povezati sa širim područjem.
Uspjeli su povezati poziv s vrlo luksuznom četvrti, Akasakom.
Poziv je upućen iz zgrade koja se zove Moto-Akasaka Towers,
vrlo skupe stambene zgrade
s nadzornim kamerama i svime time.
Ne možeš samo ušetati. Teško je ući.
Pokazali smo policijske značke upravitelju.
Na šestom katu dvije je prostorije rabila
tvrtka Plant Orihara.
Rekao je da je vlasnik neobična osoba.
Prošao bi pokraj upravitelja,
nikad ne bi pozdravio,
uvijek bi gledao u pod i ne bi pokazao lice.
Vozi mnogo luksuznih stranih automobila.
Porsche, Mecedes-Benz, Aston Martin, Rolls-Royce.
Sve te aute spomenule su naše svjedokinje.
Nisam znao je li P. Orihara strančevo ime ili ime tvrtke.
Nije bilo informacija.
Ime stanara nije bilo navedeno.
Misle da je to njihov osumnjičenik,
ali nemaju dovoljno dokaza za nalog.
Imaju samo pretpostavke, pa se istraga obustavlja,
ne mogu dalje.
Među hostesama s kojima smo razgovarali,
nekoliko je žena bilo spremno službeno svjedočiti.
Među njima je bila Monica iz Engleske.
Mislim da je to bio muškarac koji je sebe nazivao Koji.
Bilo je to 10.10.1997.
Našla se s Kojijem u Roppongiju
i odvezli su se do apartmana u sklopu odmarališta
s pogledom na ocean.
Sjećala se niza palmi,
a Zushi Marina
bila je jedino mjesto s palmama u tom području.
Bilo je moguće da se sjeti još detalja,
pa smo zajedno otišli u Zushi Marinu.
TOKIO
Zushi Marina udaljena je pola sata od Tokija,
sadrži samo luksuzne apartmane u sklopu odmarališta
i to je vrlo skupa zona za bogate i imućne.
Monica je rekla da smo na pravom mjestu.
Odveo ju je do apartmana.
Vozili smo se oko kompleksa,
mislila je da je riječ o zgradi broj četiri ili sedam,
ali nije mogla potvrditi.
Sjećam se da smo otišli u obližnji restoran
i pokazali konobarici Lucienu sliku.
Rekla mi je da je sigurna
da je bila ondje 1. srpnja.
VISINA 175 CM, SREDNJE GRAĐE, OVALNO LICE
Pitao sam je li bila sama,
rekla je da je bila s muškarcem.
Želio sam dobiti popis stanara Zushi Marine.
Razgovarao sam s pomoćnikom upravitelja.
Objasnio sam hitnost situacije i razumio je.
NAREDNIK
POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Morao sam eliminirati jednog po jednog.
Znao sam da će biti nezgodno i mukotrpno,
ali ako je živa, moramo je što prije osloboditi.
Dok sam ih redom provjeravao, ništa nije iskakalo,
ali imao sam osjećaj da je jedan od njih sumnjiv.
Zato sam potražio muškarca
koji ima puno luksuznih stranih automobila.
Isplivala je osoba po imenu Obara.
Kad sam to čuo,
sjetio sam se
da je u zgradi Moto-Akasaka Towersa
tvrtka po imenu Plant Orihara.
O BARA
Kanji-znak za „Obara”
ORI HARA
može se čitati kao „Orihara”.
Naježio sam se i zadrhtao.
Bio je to ogroman trenutak za istragu
jer su prvi put uspjeli povezati tragove.
A310 JOJI OBARA
Policija konačno ima ime.
Joji Obara
bio je uhićen u Wakayami
jer se prerušio u ženu
i potajno snimao u ženskom toaletu.
Razgovarao sam s policajcima koji su radili na tom slučaju
i pitao sam ih kakav je.
Rekli su da se neprestano opirao.
Prilikom uhićenja
nije dopustio da ga fotografiraju za evidenciju.
Skrenuo je lice od kamere i odbijao je surađivati.
Zamolio sam da mi pošalju fotografiju telefaksom.
Telefaks-uređaji bili su u to doba niske kvalitete, pa je ispala tamno.
Skupili smo 100 fotografija sumnjivaca
i pokazali smo ih žrtvama.
I Monica i Jessie
izdvojile su Obarinu fotografiju bez oklijevanja.
Po prvi put
imali smo pravo ime koje smo mogli povezati s pseudonimima.
Dobili su lice osumnjičenog i shvatili su da,
ako drži Lucie Blackman zatočenu,
nemaju puno vremena i moraju požuriti.
NESTALA PRIJE 103 DANA
Nismo mu mogli prišiti ništa vezano s Lucie,
ali uhitili smo ga
temeljem drugih žrtava.
U 6 h već smo bili na položaju.
INSPEKTOR POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Istražitelji su uvijek nervozni kada trebaju nekoga uhititi.
I ja sam bio jako nervozan.
Dvoje ljudi bilo je kod izlaza za nuždu,
dvoje pokraj prozora,
a jedna je osoba stražarila kod vrata.
Imali smo ukupno sedmero ljudi.
Dojavili su mi da je osumnjičenik budan i da je uključio televizor.
Zato sam nastavio motriti situaciju.
Uvijek je izlazio po novine u 7 h,
pa sam mislio da nema potrebe za upadom u stan.
Obara nije izgledao kao da ima naprasitu narav.
Nisam očekivao da će biti nasilan.
Ali brinuo sam se da će skočiti kroz prozor.
Samo sam o tome razmišljao.
Netom prije 7 h otvorila su se vrata.
Kad sam ga pitao je li on Obara, odjednom se snuždio.
Rekao je da jest.
Mislim da je znao da mu slijedi uhićenje.
Joji Obara, predsjednik tvrtke za upravljanje nekretninama,
uhićen je tijekom jutra.
Policija kaže da je Obara često viđen u području
gdje je Lucie iz Kenta, stara 22 godine, radila.
Čuli smo da nekoga sumnjiče,
a nedugo poslije čuli smo da je netko uhićen.
To je bila velika vijest.
Taj je muškarac možda znao gdje se Lucie nalazi.
Joji Obara bio je ženskar koji je naslijedio veliku svotu novca.
Bio je jako bogat zbog oca,
ali svi su susjedi svjedočili da je samotnjak.
Posjedovao je niz nekretnina
i policija je počela pretraživati sve koje je posjedovao.
Udaljite se.
Bio sam zadužen za mjesto zločina u četvrtoj zgradi u Zushi Marini.
Našli smo mnogo
droge i alkohola.
Živo se sjećam
metalne kuke na stropu.
Sjećam se da sam se pitao
o kakvoj se kuki radi.
Bio sam zadužen za pretres zgrade Moto Akasaka Towers.
Najupečatljivija je bila njegova bilježnica.
Ne znam kad je to napisao,
ali na jednoj stranici piše da će postati zao,
da će se posvetiti zlu.
Brzo je promijenio način razmišljanja kako bi postao duboko zao
i preobrazio se u čudovište.
Nakon uhićenja Jojija Obare,
policija je pretražila nekoliko njegovih nekretnina u Tokiju
jer je bio mogul za nekretnine,
među njima i apartman u Zushi Marini,
kamo je namamio brojne žrtve.
Zaplijenili smo mnogo videokaseta,
i ne govorim o dvije ili tri.
Bile su obilježene imenima, međutim, ne punim imenima.
Obarina su zlodjela zabilježena na kasetama.
Mislim da ne bih trebao opet govoriti o tome.
Policija je našla…
preko 400 kaseta sa snimkama žena,
bez svijesti,
kako leže na krevetu, a on ih siluje.
Kao u filmovima strave.
Otkrili smo da je kuku na stropu
rabio kako bi žrtvama podignuo noge.
Ljude ne doživljava kao ljude,
već kao obične lutke.
Nikad nisam vidjela slučaj…
Nikad nisam vidjela nešto toliko užasno.
Nisam ni sanjala da postoje ljudi poput njega.
Bilo ih je jako puno,
a inspektori su morali pregledati jednu po jednu.
Ali među kasetama nije bilo nijedne snimke Lucie Blackman.
Cilj nam je bio naći Lucie.
Bio sam pod pritiskom.
Ali uz toliko dokaza protiv njega, mislio sam da imamo šanse.
Dok sam razgovarao s njim,
osjećao sam da je nastrana ličnost.
Nijekao je sve povezano sa zločinima.
Čak i kad sam mu pokazao dokaze,
tvrdio je da je sve odglumljeno.
Da im je svima platio.
Smišljao je izlike. Ali ništa drugo nije priznavao.
Obara niječe da zna išta o Lucie.
Niječe da ju je upoznao, da su ikad bili u kontaktu.
Fokus istrage
morao se temeljiti na dokazima koje imaju.
Obara tvrdi da je seks na snimkama bio uz pristanak.
Zato moraju identificirati žrtve koje će istupiti
i potvrditi da nisu pristale,
da su bile žrtve,
kako bi mogli izgraditi optužnicu.
Kad sam vidjela snimke,
mislila sam da je zločin usporediv s ubojstvom.
Za ženu su seksualni zločini jednako strašni kao i ubojstvo.
NAREDNICA POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Sjećam se da je istražiteljski tim bio u velikoj prostoriji.
U sobu stane na desetke ljudi.
Manjkalo nam je osoblja,
pa smo morali poslati mlade specijalce da pomognu timu.
Žrtve su se mijenjale,
ali gledali su iste zločine iznova i iznova.
Nekoliko je mladih policajaca
doživjelo psihički slom.
Posjetila sam neke žrtve kod kuće
i intervjuirala ih.
Probudile su se i nisu znale što im se dogodilo,
tako su sve rekle.
Ali imali smo dokaze da im dokažemo da se nešto dogodilo.
Ali najteže je bilo pokazati im.
Prekrivale su oči.
Jedna je osoba molila da kažemo da to nije ona.
Neke su rekle da je to u prošlosti i da ne žele nastaviti.
Jednoj je žrtvi krvario nos tijekom intervjua.
Sigurno je patila.
Objasnila sam da moramo uhititi počinitelja i kazniti ga,
a kako bismo mogli,
trebamo njihovu pomoć.
Nismo željeli da se Obara izvuče.
Tako smo se osjećali.
I to sam pokušala objasniti žrtvama.
To je bio jedini način.
Policija mora dokazati da seks nije bio uz pristanak.
Očigledno, ako je netko drogiran, ne može pristati na seksualni čin,
što se u Japanu naziva „kvazisilovanjem”.
I prilično su uvjereni
da se koristio kloroformom na jednoj od žrtava.
Pa su snimke poslali forenzičaru.
Uzeo bi ručnik i smeđu bočicu sa stolića
i izlio tekućinu iz bočice na ručnik.
Prinio bi ga žrtvinu licu.
FORENZIČAR
Ručnici su uvijek bili prebačeni preko žrtvina lica.
Među zaplijenjenim predmetima bilo je sredstava za spavanje,
velika količina etera, kloroforma
i drugih nezakonitih droga
koje uspavljuju.
Dok sam pregledavao razne snimke,
uočio sam jednu ženu.
Odjednom,
ruke su joj počele drhtati.
Pitao sam se zašto se ruke kreću iako je u nesvijesti.
Toksičnost kloroforma može uzrokovati fulminantni hepatitis,
koji može dovesti do hepatičke encefalopatije.
Saznao sam da se jedan od simptoma naziva trzavim tremorima.
Kad sam detaljnije istražio tu žrtvu,
otkrio sam da je imala 21 godinu, da se zvala Carita
i da je preminula.
Carita Ridgway, koja je imala 21 godinu, kao i Lucie,
nestala je osam godina ranije, 1992.
Susrela sam Caritinu stariju sestru, Samanthu.
Obje su putovale Japanom i Australijom.
Obje su bile pustolovnog duha.
Sam je otišla u Tokio podučavati engleski.
Pridružila joj se Carita, ali nije mogla naći posao.
Zato je odlučila privremeno raditi kao hostesa.
Jednog dana Caritu je u bolnici ostavio
muškarac koji je rekao da ima trovanje hranom.
Liječnici nisu shvaćali što joj se događa.
Došlo je do zatajenja organa.
Nakon tjedan dana u bolnici,
morali su isključiti uređaj za održavanje na životu.
Ali policija nije željela ništa poduzeti
jer su rekli da je umrla od trovanja hranom
i nisu sumnjali da je riječ o zločinu.
Nije bilo obdukcije.
Srećom, zadržali su uzorak Caritine jetre.
Nakon Obarina uhićenja, policija je spojila dva i dva,
zatražili su analizu uzorka i otkrili kloroform.
I potom su mogli uhititi Jojija Obaru za otmicu
Carite Ridgway i ubojstvo iz nehaja.
Ali preostala je nepoznanica što je učinio s Lucie.
Očigledno je uništio
snimku koja prikazuje što je učinio Lucie.
Zato je bilo teško dokazati da je oteo i napao Lucie Blackman.
NESTALA PRIJE 134 DANA
Tim Blackman i njegova kći Sophie i dalje ne znaju što se dogodilo Lucie.
Dvadesetdvogodišnjakinja je nestala u Tokiju dok je radila kao hostesa.
Joji Obara, poduzetnik uhićen prije mjesec dana,
otkrio je više informacija,
ali i dalje niječe upletenost u njezin nestanak.
Sada priznaje da je upoznao Lucie u klubu Casablanca.
Znamo da ju je upoznao tjedan dana prije nestanka.
Ima dugu povijest
otimanja plavokosih zapadnjačkih djevojaka,
a gle čuda, Lucie je nestala nakon tjedan dana.
Nada da će nam Obarino uhićenje vratiti Lucie
bila je kratkog vijeka jer počelo izgledati
prilično gadno.
Toliko si poražen da ne znaš razlikovati…
radost od olakšanja ili depresije ili tjeskobe ili…
duboke uznemirenosti.
Sve je veliko klupko emocija.
I dalje smo bili prvenstveno usredotočeni na Lucie.
Morali smo analizirati svaki djelić dokaza
kako bismo je spasili.
Obara je imao naviku skupljanja stvari,
čuvao je mnogo računa u stanu.
Tim za analizu dokaza pomno ih je pregledao
i razradili su vremenski tijek Obarina djelovanja.
Imao je račun za sve.
Uspjeli su rekonstruirati
kamo je išao toga dana pomoću računa.
Prema našoj analizi, 1. srpnja oko 15 h
Obara je susreo Lucie i krenuli su prema Zushiju.
Na putu prema Zushiju
Obara i Lucie stali su u restoranu blizu jahtaške luke.
To je potvrdio niži inspektor Asano.
1.7.2000.
A zatim navečer, oko 17 h,
otišli su do Obarina stana u Zushi Marini.
Nakon toga Lucie se gubi trag.
2.7.2000.
Između noći 2. srpnja i ranog jutra 3. srpnja
Obara se odvezao nazad u Tokio.
Četvrtog srpnja
Obara je bio u velikoj kupovini.
Petog srpnja Obara je posjetio stan u Blue Sea Aburatsubu,
jednu od svojih brojnih nekretnina.
Idućeg dana
stanar se požalio upravitelju na buku iz Obarina stana.
Među računima našli smo vrlo neobičnu kupnju.
Motorna pila, cement, šator.
I zaključili su
da ih je vjerojatno upotrijebio za prikrivanje zločina.
Analiza nas je dovela do zaključka…
da je Lucie preminula tijekom noći 1. srpnja.
Unutar nekoliko dana,
njezino tijelo prevezeno je iz Zushi Marine u Blue Sea Aburatsubo.
I najvjerojatnije je ondje raskomadana.
Nakon analize raznih dokaza
nismo mogli donijeti drukčiji zaključak.
I za Lucien smo slučaj
željeli čvrste dokaze,
ali imali smo protiv njega samo dokaze na osnovu indicija.
Trebali smo čvrste dokaze za Lucien slučaj,
ali bez tijela
nismo mu mogli suditi za ubojstvo.
Državni odvjetnik rekao nam je da će biti teško
izgraditi slučaj bez priznanja,
pa smo znali da moramo pronaći tijelo bez obzira na sve.
NADZORNIK POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Počeli smo tražili mjesta
gdje bi netko mogao zakopati tijelo.
Nismo imali pojma gdje bi mogla biti.
Nije mogla biti predaleko od stana u Aburatsubu.
Nadređeni su nam dali
jedan posljednji tjedan za potragu.
Jednom kad tjedan prođe, obustavit će potragu.
Imao sam grč u želucu.
Bila nam je to posljednja prilika.
Strahovao sam
što će se dogoditi ako je ne nađemo.
Morali smo se pobrinuti da dobije dugu zatvorsku kaznu.
Tako sam osjećao.
NIŽI INSPEKTOR POLICIJSKA UPRAVA GRADA TOKIJA
Mjesta koja smo morali pretražiti,
bio je to opasan teren.
Tražili smo danima,
dok nismo postali prljavi i smrdljivi.
9.2.2001. NESTALA PRIJE 223 DANA
Otišli smo na obalu u 8.15.
Bilo je ondje nekoliko pećina.
Oslonio sam se na instinkte.
Područje je bilo zatrpano smećem koje je more nanijelo na obalu.
Zato sam raščistio sve unutar pećine.
Kad sam je raščistio,
ugledao sam kadu.
Preokrenuo sam je.
„To su mesojedni kukci”, rekao sam.
Raščistio sam područje i počeo kopati oko kade.
Isprva se činilo kao velika jutena vreća,
a kad sam je otvorio,
bio sam siguran da je to Lucie.
Stajao sam na kamenitom području blizu pećine,
kad mi je mobitel zazvonio.
Začuo sam Nozoea kako govori: „Ovdje je!”
Nisam razumio što govori.
Rekao sam mu: „Čekaj me tu. Odmah dolazim.”
Ogromno jato lunja okupilo se iznad mjesta zločina.
Kreštale su.
Osjetile su miris smrti i počele kružiti nebom.
Rano tog jutra kad su našli tijelo
odlučio sam nazvati Tima.
Prenijet ću mu novosti jer tokijska policija nije.
Sjećam se samo
duge stanke kad sam mu rekao.
Taj mi se poziv urezao u sjećanje.
Točno se sjećam gdje sam bio. Stajao sam u uličici,
padala je kiša,
a Jake mi je rekao da su je našli.
Nadao sam se cijelo vrijeme,
sve do tog trenutka…
A zatim me nakon 20 minuta nazvao japanski prevoditelj i rekao mi
da su provjerili zubne zapise, definitivno je Lucie.
Samo sam stajao na ulici i vikao.
Bio je to prvi trenutak
kad sam prihvatio da bi Lucie mogla biti mrtva.
Neizmjerno volim Lucie.
Jer je bila prekrasna i prelijepa osoba,
iznutra i izvana.
Nikada ni za koga nije imala ružnu riječ,
ljudi su se uz nju osjećali posebno.
Mnogi su je ljudi voljeli.
Kako bi itko mogao učiniti nešto toliko stravično,
toliko neljudski i zlo?
Kad Lucien ubojica bude osuđen za zločin,
smatram da pravda zahtijeva da ostatak života provede u zatvoru,
razmišljajući o čudovišnosti svojih zločina.
Sada ga možemo optužiti za Lucieno ubojstvo.
Radi žrtava trebao bi dobiti maksimalnu kaznu.
Ne mogu iznositi mišljenje o tome kako će se suđenje razviti.
Ako je ubio Lucie,
nadam se da neće dočekati svjetlo dana ni idući udisaj.
JOJI OBARA OPTUŽEN JE ZA OTMICU I SILOVANJE SA SMRTNIM ISHODOM
TE NEZAKONITO UKLANJANJE TRUPLA LUCIE BLACKMAN,
I ZA SILOVANJE CARITE RIDGWAY SA SMRTNIM ISHODOM.
Sjedili smo u sudnici, a Obara je bio ondje,
sve je djelovalo nadrealno.
Ništa mi više nije moglo izazvati emotivne reakcije.
IMA DOVOLJNO DOKAZA DA SE OBARU OPTUŽI
ZA 8 ŽRTAVA OD PRETPOSTAVLJENIH 400.
Da sve nade polažem u to da će ga proglasiti krivim,
samo bih se izložio novoj katastrofi.
OBARA JE DOBIO DOŽIVOTNU KAZNU ZA SMRT CARITE RIDGWAY
I 8 SILOVANJA.
ALI PROGLAŠEN JE NEDUŽNIM PO SVIM OPTUŽBAMA POVEZANIM S LUCIE.
Današnja sudska presuda pokazala je
da Lucien život nije bio uzaludan.
Lucie je donijela pravdu za Caritu Ridgway
i još osam žrtava silovanja
koje su hrabro istupile da bi podržale slučaj.
Nažalost, danas nismo dobili pravdu za Lucie.
Jako sam se razočarala.
Nisam mogla vjerovati da je proglašen nedužnim.
Istražitelji su bili bijesni više negoli iznenađeni.
Učinio je užasne stvari.
Da?
Možete li potvrditi što će biti vaš sljedeći korak?
Jasno smo izrazili da vjerujemo
da naša obitelj zaslužuje pravdu za Lucie
i da bi trebali ozbiljno razmotriti žalbu.
Policija je imala različite…
niti dokaza, ali nisu složili dovoljno jak slučaj,
a kad je Blackman poslije uložio žalbu,
učinili su slučaj snažnijim.
U TRAVNJU 2007. SLUČAJ IDE NA ŽALBENI POSTUPAK.
Uložili smo svaku kap krvi, znoja i suza
da učinimo što je potrebno.
16.12.2008. OBARA JE PROGLAŠEN KRIVIM
ZA KOMADANJE I NAPUŠTANJE LUCIENA TIJELA.
NJEGOVA DOŽIVOTNA KAZNA POSTALA JE NEOPOZIVA.
Danas su pobijedile istina, čast i pravda,
ne samo za Lucie već za sve žrtve nasilnih seksualnih zločina.
Dobio je doživotnu kaznu i mislim da je pravda zadovoljena.
SEVENOAKS, ENGLESKA
Godine 2010. dobio sam priliku
posjetiti Lucien grob i odati joj počast,
pa sam otišao u Englesku.
Jane nas je počastila popodnevnim čajem,
što je za mene bilo novo iskustvo.
Čuo sam da je to vrsta gostoprimstva
i zadivila me njezina topla dobrodošlica.
Lucie počiva na groblju.
Ime joj je napisano na spomeniku.
„Zvijezda koja nam osvjetljuje nebo”,
pisalo je na nadgrobnom kamenu.
Činjenica da je Lucie došla raditi iz strane države
i postala žrtvom takvog zločina
probudilo je određenu emociju u mojem srcu koja je još uvijek ovdje.
Svake godine odlazimo onamo umiriti njezin duh
i moliti se da počiva u miru.
Posjećujemo je već 20 godina.
Mislim da je to rijetkost.
Na neki čudni način
Lucie nam je podarila iskustvo života,
koliko god da je stravično i grozno bilo.
Znate, to je upravo
ostavština koju mi je Lucie ostavila
u srcu i duši.
I ti su osjećaji
veoma čisti i neokaljani
mržnjom, bijesom i svim ostalim
jer sam spriječio da uprljaju uspomenu na Lucie.
Prijevod titlova: Iva Antoliš