Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Istuin kotona puutarhassa, kun sain puhelun.
Tyttäreni Lucie oli kuulemma kadonnut.
Ensireaktioni oli: "Mistä tiedät, että hän on kadonnut?"
"Emme ole kuulleet hänestä pariin päivään,
hän ei vastaa puhelimeen emmekä ole saaneet sähköpostia."
Hän oli töissä Japanissa.
Ajattelin heti, että on oltava jokin järkevä selitys sille,
miksei hän ole ottanut yhteyttä.
Japanin poliisi on pyytänyt julkisesti apua -
21-vuotiaan brittinaisen jäljittämisessä.
Lucie Blackmania ei ole nähty sen jälkeen,
kun hän lähti baarista, jossa hän työskenteli emäntänä.
Puheluita tuli vielä kolme tai neljä.
Tiesin, että jokin oli mennyt pieleen.
Totaalinen, sokea paniikki murskasi minut.
Tokio, maailman suurin metropoli.
Houkutteleva paikka monille, mutta yhdelle painajainen.
Lucie Blackmanin katoamisesta on kulunut yli viikko.
Joka vuosi sadat kirkassilmäiset nuoret tytöt -
suuntaavat Tokion valoihin.
Metropolin poliisi tutkii asiaa mahdollisena kultin sieppauksena.
Japanin viranomaiset etsivät seksuaalirikollista,
joka on vaaninut Tokion kaduilla vuosikymmeniä.
LUCIE BLACKMANIN KATOAMINEN
TOKIO, JAPANI
Kun Lucie valmistui koulusta, hän halusi lähteä matkustelemaan,
kuten monet muutkin nuoret.
Se on fantastinen kokemus.
Muistan Lucien sanoneen, että hän haluaisi matkustaa Japaniin.
Kulttuuri kiehtoi häntä -
ja se olisi hänestä mielenkiintoinen kokemus.
Japanilla on putipuhtaan maan maine.
Se on maa, jossa ollaan kohteliaita.
Rikollisuutta ei ole.
Jos hukkaa lompakkonsa metrossa, sen saa takaisin.
Tokio oli 2000-luvulla innostava paikka.
Monet ulkomaalaiset tulivat tänne tekemään töitä.
Täällä saattoi tienata rahaa ja pitää hauskaa.
Kuten koko Channel 4:n väki, minäkin olen Japanissa.
Pokémonit ovat tämän maan suosituin vientituote.
Konnichiwa ja tervetuloa Japanoraman pariin.
Mielikuva turvallisen kohteliaasta Japanista oli niin iskostunut,
ettei kukaan osannut epäillä synkemmän puolen olemassaoloa.
YOYOGI, TOKIO
Ystäväni, joka johtaa majataloa, otti minuun yhteyttä.
Hän sanoi olevansa huolissaan 21-vuotiaasta majatalon asukkaasta.
Hän ei saanut yhteyttä Lucieen ja oli hyvin huolissaan.
Hän koki sellaista ensi kertaa ja oli siis varsin järkyttynyt.
Hänen ilmeensä kertoi, että tilanne oli vakava.
3. HEINÄKUUTA 2000 3 PÄIVÄÄ KATEISSA
Asioista kuiskailtiin Japanin mediassa.
KULTTI KIDNAPPASI BRITTILÄISEN LENTOEMÄNNÄN
Alussa kukaan ei tiennyt asiasta.
Saattoi olla pieni ryhmä ulkomaalaisia,
jotka tiesivät jonkun kadonneen.
Olin rikostoimittajana Japanissa.
Pomoni otti yhteyttä ja sanoi: "Hei, gaijin!"
Sillä nimellä ulkomaalaisia kutsutaan.
Hän sanoi: "Tarvitsemme sinua. Tapaukseen liittyy gaijineita."
Ensin ajattelin, että Lucie varmaan lähti Thaimaahan,
mutta unohti kertoa. Luultavasti pikkujuttu.
Menin metropolin poliisilaitokselle.
He kertoivat minulle kaiken.
TOKION METROPOLIN POLIISI
Vastasin Lucien tapauksesta ylitarkastajana.
YLITARKASTAJA TOKION METROPOLIN POLIISI
Alussa pidimme mahdollisena, että Lucie oli vain karannut,
joten halusimme kuulla hänen perheeltään -
oliko hänellä syytä tehdä niin.
Siihen aikaan -
Japanissa oli paljon ulkomaalaisia töissä laittomasti tai vanhentuneella viisumilla.
He katosivat usein ilmoittamatta.
APULAISKOMISARIO TOKION METROPOLIN POLIISI
Kun kuulin asiasta, en tiennyt, oliko kyseessä rikos vai ei.
11 PÄIVÄÄ KATOAMISESTA
Lucien isä Timothy Blackman saapui Tokioon,
sillä poliisi pelkäsi, että Lucie oli siepattu.
Puhuin Lucien kanssa kolmisen viikkoa sitten.
Tavallinen tyttären puhelu isälleen.
"Hei, isä. Minulla on hauskaa Japanissa."
Oliko hän huolissaan elämästään Japanissa?
Hän sanoi viihtyvänsä ja että kaupunki on mukava.
Jotain oli tapahtunut, ja meidän piti saada hänet takaisin.
Vaikka olin huolissani siitä, ettei minulla ollut kokemusta -
kameralle puhumisesta tai muusta,
sitä oli vain pakko jatkaa, koska yritin löytää lapseni.
Kun Tim saapui, lentokentällä oli valtavasti toimittajia ja muita ihmisiä.
Yhtäkkiä jutusta tuli paljon isompi.
Pian kaikki alkoivat puhua siitä.
Mitä Lucie Blackmanille tapahtui?
British Airwaysin entinen lentoemäntä katosi 1. heinäkuuta.
Japanin poliisi on pyytänyt julkisesti tietoja -
21-vuotiaasta brittinaisesta, joka katosi Tokiossa 11 päivää sitten.
Tokio on valtava kaupunki.
Siellä on arviolta 27,5 miljoonaa asukasta.
On kuin etsisi neulaa heinäsuovasta.
Tapasin Tim Blackmanin ja Sophien, Lucien pikkusiskon.
Sain vaikutelman, että Tim oli todella huolissaan,
mutta hän oli myös hyvin näyttävä showmies,
ja käytti karismaansa kerätäkseen huomiota,
jotta jotain tapahtuisi.
Hän varmisti,
että kaikki keskittyivät etsimään Lucieta.
Jake ymmärsi japanilaisia järjestelmiä -
ja hän oli myös kaksikielinen, mistä oli apua.
Hänellä taisi olla myös yhteyksiä poliisiin työnsä takia.
Kaikki tiedot ovat hyödyllisiä.
Soittakaa meille.
Poliisi etsi tietoja jo ennen Timin tuloa.
He hankkivat tietoja aktiivisesti.
Tokioon ripustettiin 30 000 Lucie Blackmanin julistetta.
Poliisi tutki siviilien soittamia puheluita,
mutta eivät ole varmoja, ovatko havainnot uskottavia.
Hei.
KADONNUT
Lucie oli esikoisemme.
Hän muutti elämämme täysin.
Hän oli perheessä hyvin erityinen.
Hän oli hyvin nopeaälyinen.
Hän vaikutti moniin ympärillään.
Kaikki, jotka tunsivat hänet lapsena -
kiersivät hänen valonsa ympärillä, kuin hän olisi ollut kaiken keskus.
Hän päätti, että hyvä tapa matkustaa -
oli mennä töihin lentoyhtiölle.
Se oli iso juttu.
Mutta hän oli kadonnut, vaarassa.
Tehtävämme oli löytää Lucie.
AZABUN POLIISIASEMA
Tapasin Timin poliisin puolesta ja selitin tilanteen.
Minulla ei ollut paljon kokemusta -
muiden maiden ihmisten kanssa puhumisesta,
joten yllätyin joistakin hänen kysymyksistään.
Hän kysyi minulta, olinko tehnyt kunnollisen turvakameratutkimuksen.
Selitin hänelle, että kameroiden käyttö oli rajallista -
Japanissa siihen aikaan yksityisyysongelmien takia.
Hän sanoi: "Mitsuzane, ette voi olla tosissanne."
"Lontoossa on kameroita joka kadulla,
ja ne on kaikki tehty Japanissa."
Poliisi reagoi odotetusti. He olivat mitä kohteliaimpia.
Mutta joku lähestyi minua.
Englantilainen mies, joka oli naimisissa japanilaisen naisen kanssa.
Hän sanoi:
"Koska Lucie ei ole Japanin kansalainen, et saa poliisitutkintaa."
Se järkytti minua.
Hälytyskellojen soidessa ajattelin:
"Minun on keksittävä keino -
saada tutkinta käyntiin."
ISON-BRITANNIAN SUURLÄHETYSTÖ
Ajattelin, että ensin asia on saatava tiedotusvälineisiin.
Lähdimme eilen iltapäivällä poliisin luota -
siinä uskossa,
että he seuraavat kaikkia tutkintalinjoja,
että he tutkivat laajemmin -
ja tarkastelevat kaikkia mahdollisuuksia tässä vaiheessa.
Järjestimme lehdistötilaisuuden nostaaksemme tapauksen profiilia Tokiossa.
Lehdistötilaisuus piti siirtää paikan suurimpaan auditorioon,
koska koko Japanin media halusi tulla.
Katsoin kaikkia niitä ihmisiä ja sanoin Sophielle:
"Näin me löydämme Lucien."
"Nämä ihmiset löytävät Lucien puolestamme."
Mitä tulee tunteisiini tällä hetkellä…
Ymmärrätte varmasti, että siskoni on kateissa.
Haluan hänet vain kotiin.
Jos joku voi jotenkin auttaa,
olisin kiitollinen, jos hän ilmoittautuisi.
Brittilehdistö oli hyvin kiinnostunut.
Japanilainen media yleensä välttelee spekulaatioita.
Brittimedia puolestaan alkoi nopeasti luomaan -
eri teorioita -
ja etsimään ihmisiä antamaan haastatteluja aiheesta.
Tiesivätpä he mitään Japanista tai eivät.
Mistä vain sai hyvän otsikon.
ONKO SALAPERÄINEN KULTTI SIEPANNUT TYTTÄREMME?
Kuulimme, että Lucie on elossa.
Kuulin, että hänet oli pantu laivaan Hongkongiin.
Että häntä kaupattiin seksityöläiseksi.
Että kultti oli kaapannut hänet.
KULTIN SIEPPAAMA
SEKSIORJA
Lucie on hyvin skeptinen nuori nainen.
Ajatus siitä, että hän olisi yhtäkkiä kiinnostunut -
jonkinlaisesta uskonnollisesta kultista,
ei kuulostanut lainkaan todelta.
Meistä se oli naurettavaa.
Tim toi jutulle niin paljon huomiota,
että Japanin hallituksen -
ja metropolin poliisin oli omistettava tutkimukselle runsaasti väkeä.
Kadonneita etsii -
yleensä neljä tai viisi poliisia.
Mutta sata ihmistä? Se ei ole normaalia.
Poliisi alkaa keskittyä Roppongiin, jossa Lucien työpaikka oli.
Roppongissa oli paljon baareja -
ja hostess-klubeja.
Mielenkiintoinen yöelämä.
Paljon ulkomaalaisia, paljon rahaa.
Oli Goldman Sachs,
Lehman Brothers ja muut rahoitusalan ihmiset.
Juhlittiin, rahaa virtasi.
Roppongi huomasi sen.
Oli ihmisiä, jotka olivat valmiita -
käyttämään valtavasti rahaa illassa.
Työskentelin Casablancassa,
joka on sama klubi, jossa Lucie Blackman työskenteli.
Se oli vain pieni ja hyvin tavallinen hostess-klubi.
Emännöintiä on vaikea selittää, koska sille ei ole länsimaista vastinetta.
Yökerho on täynnä vanhempia miehiä.
Emännät puhuvat heidän kanssaan ja tarjoilevat juomia.
Mutta seksi ei kuulu työnkuvaan. Se ei ole sellaista.
Se ei tuntunut likaiselta tai vaikealta.
Tekisin sitä ilmaiseksikin.
Parikymppisenä -
kävin baareissa ja tapasin ihmisiä.
Emäntänä pystyi tienaamaan paljon rahaa.
Palkka oli noin 50 dollaria tunnilta.
Bonuksia sai, jos joi paljon alkoholia.
Piti työskennellä vain viisi tai kuusi tuntia.
Se voi olla yksinkertainen ja viaton työ, jos sellaista halusi.
Emäntänä työskentely Japanissa -
veti puoleensa tyttöjä, jotka halusivat kokea jotain mielenkiintoista.
He halusivat elää täysillä.
Siellä oli paljon upeita itsenäisiä tyttöjä,
jotka halusivat matkustaa.
Tapasin ihmisiä, jotka olivat rohkeita,
ja joilla oli suurempi elämän visio.
Se oli uskomatonta.
Dohan on luultavasti kaikkein epäilyttävin osa emännöinnissä.
Dohan tarkoittaa, että emäntä syö illallista asiakkaan kanssa ennen töitä.
Asiakas otetaan mukaan klubille, ja sitten -
he maksavat bonuksen illallisesta ja ostavat emännälle drinkkejä.
Nämä asiat lisätään heidän laskuunsa.
Luulen, että rajat hämärtyvät, koska emäntä menee -
hostess-klubin ulkopuolelle asiakkaan kanssa yksin -
ja vapaa-ajallaan,
joten jotkin asiakkaat ymmärtävät tilanteen väärin.
Tunsin painetta hankkia lisää asiakkaita -
tai dohan-treffejä,
mutta en koskaan tuntenut -
olevani vaarassa klubeilla.
Minusta jotkin vaaralliset asiat -
tapahtuivat klubien ulkopuolella.
Työskentelin Lontoossa naistenlehden toimittajana -
ja lehti oli kiinnostunut emännän työstä.
Lähdin siis Japaniin -
tarkastelemaan emännöintikulttuuria ja ottamaan siitä selvää.
Tuntui siltä, että raha -
oli iso tekijä valtapelissä miesten ja naisten välillä.
Miehillä oli rahaa, naisilla ei.
Siksi miehet olivat dominoivia.
Klubeilla saattoi nähdä seksuaalista politiikkaa.
YLITARKASTAJA TOKION METROPOLIN POLIISI
Lucien tapauksesta vastasi ensimmäisenä Teramae-tiimi.
Tiimimme kuuli heiltä vain, että heillä oli epäilty.
Hän oli japanilainen mies, joka kävi usein Roppongin alueen yökerhoissa,
myös Casablancassa.
Meidät määrättiin pidättämään hänet ja selvittämään,
oliko hän syyllinen vai ei.
Pelkäsimme, että syyllinen -
saisi tietää puuhistamme -
ja tappaisi Lucien, jos tämä olisi yhä elossa.
Odotimme epäillyn auton luona ennen töitä, ja hän tuli vapaaehtoisesti.
Otimme hänet kiinni ja saatoimme hänet -
lähimmälle poliisiasemalle tutkimuksia varten.
Hänellä oli alibi, jonka lopulta vahvistimme.
Epäilty ei ollut se,
joka vei Lucien.
Meidän oli pakko -
aloittaa taas alusta.
15 PÄIVÄÄ KATOAMISESTA
Kun Tim Blackmanin kanssa viettää viikon -
on selvää, että hän on rakastava ja omistautunut isä,
joka uskoo tyttärensä olevan elossa jossain tässä kaupungissa.
Mutta hänen on löydettävä tyttö pian.
Tokiosta raportoi Dave Russell Meridian Tonightille.
Kävi selväksi, että Timillä oli suunnitelma.
Jos tarinan mainostamisen lopettaa,
media löytää jotain muuta tutkittavaa -
ja yhtäkkiä huomio siirtyy pois Luciesta.
Hänen piti siis saada huomio pian takaisin Lucieen.
Hän kiinnitti julisteita kaduille ja halusi ne televisioon,
jotta kaikki tuntisivat Lucien kasvot.
Japanin poliisilla ja Timillä oli kulttuurillisia erimielisyyksiä.
Kyltin voi laittaa pylvääseen, mutta sitä ei saa tehdä tuolla.
En poista yhtäkään julistetta.
Pidättäkää minut.
Lucie piti löytää -
ja kuka tahansa vanhempi yrittäisi tehdä parhaansa,
että tilanne ratkeaisi.
En halunnut, että minua ei huomioida tai toimiani rajoitetaan.
Tim tunsi jääneensä täysin ulkopuolelle.
Hän toimi niin, että poliisit näyttivät epäpäteviltä,
mikä suututti heitä.
Luulen, että ahdistuksessaan -
ja epäluulossaan Japanin kommunikaatiokyvytöntä poliisia kohtaan -
hänestä tuntui, että mitä enemmän hän painosti,
sitä parempia tulokset olisivat.
19 PÄIVÄÄ KATOAMISESTA
Tajusin, että G7 järjestetään pian -
ja että Tony Blair matkustaisi Japaniin.
Tiesin myös, että Iso-Britannian media oli kiinnostunut tapauksesta.
Käytimme tilannetta hyväksemme.
Pääministeri Blair poikkesi Tokiossa -
tukemassa kadonneen -
brittityttö Lucie Blackmanin tapauksen tutkintaa.
Työskentelemme Japanin viranomaisten kanssa -
ja vetoamme tietenkin Japanin ihmisiin,
jotka saattavat tietää tapauksesta,
antamaan johtolankoja, joita voimme seurata.
Tapaus on traaginen -
ja perhe on saanut tarpeekseen.
Japanin pääministeri sanoi:
"Japanin poliisi ottaa epäillyn kiinni."
Meistä se oli helpommin sanottu kuin tehty.
Siitä tuli paineita meillekin.
Minusta tutkintakäytännössä näkyi epäjohdonmukaisuus.
Jotkut poliiseistani alkoivat tehdä omia siirtojaan.
Kutsun heitä suppon-etsiviksi.
He eivät päästä irti johtolangoista.
Meistä olisi ollut parempi aloittaa tutkinta alusta -
eikä tuhlata aikaa harha-askeleisiin.
YLIKONSTAAPELI TOKION METROPOLIN POLIISI
Kuku on sitkeä ja sinnikäs.
Kun hän puree, hän ei päästä irti. Kuin suppon.
Kävimme öisin läpi päivittäisiä raportteja,
joita pääyksikkö arkistoi alusta asti,
ja tarkistimme kaiken.
Kun tarkistin raportteja -
ymmärtääkseni, miten tutkinta oli tehty,
löysin raportin -
Roppongin alueelta, jossa oli paljon klubeja.
Sen mukaan klubilla työskentelevä ulkomaalainen emäntä -
oli saanut kutsun vakioasiakkaalta, ja he menivät ajelulle rannalle.
Jossain vaiheessa hän menetti tajuntansa ja nukkui monta tuntia.
Kun hän heräsi, hänen päätään särki. Hän epäili, että hänet oli huumattu.
Klubin johtaja, jolta tiedot saatiin, oli epäluotettava mies.
Kenenkään ei pitäisi luottaa hänen sanaansa.
Luettuamme tämän ajattelimme, että se on naurettavaa.
Tällainen henkilö voisi tarjota pätevän johtolangan.
Tämä näytti liittyvän Lucie Blackmanin tapaukseen.
He alkoivat käydä läpi vanhoja raportteja -
ja kaivella tapauksia nähdäkseen, voisiko ne yhdistää toisiinsa.
Mutta paikallisen tason poliisi -
ei ottanut raportteja vakavasti.
Vaikka valitus olisi tehty,
tutkintaa ei koskaan aloitettu.
ROPPONGI, TOKIO
Klubien omistajat sanoivat,
että siellä kolme vuotta sitten olleella tytöllä oli samanlainen kokemus.
Näitä juttuja putkahteli esiin sieltä täältä.
APULAISKOMISARIO TOKION METROPOLIN POLIISI
Päätimme jututtaa jokaista klubin työntekijää selvittääksemme,
oliko heille käynyt samoin.
Alussa naiset, jotka työskentelivät hostess-klubeilla,
eivät halunneet kertoa kokemuksistaan.
Poliisi kävi kolmen kuukauden välein -
ja emännät, joilla ei ollut viisumia,
joutuivat poistumaan takaovesta.
Se oli tytöille hyvin suojaton tilanne.
Jos ulkomaalaiset emännät kärsivät,
he olivat vaarassa, jos kertoivat poliisille,
koska oli hyvin todennäköistä, että poliisi pidättäisi -
heidät viisumirikkomuksen vuoksi.
Poliisiin luo ei kannattanut mennä, jos emäntä oli joutunut uhriksi.
Emme voineet puhua heille töissä,
joten pysäytimme emäntiä kadulla -
ja kysyimme heiltä tapahtumista.
Lopulta moni nainen astui esiin,
koska halusi auttaa löytämään Lucien.
Saimme viimein selville, että monilla oli samanlaisia kokemuksia.
Raporttien mukaan emäntiä -
oli huumattu ja mahdollisesti raiskattu varakkaan japanilaisen miehen toimesta.
Rikolliset noudattavat yleensä samaa toimintatapaa.
Murtovarkaatkaan eivät usein muuta murtotapaa,
vaan se pysyy samana.
Ne tavat eivät muutu.
Hän kuljetti emäntiä luksusautoilla,
kuten Porschella, Mercedes Benzillä,
ja niin edelleen.
Kutsussa ohjeistettiin menemään paikkaan, josta on merinäköala -
tai menemään jonnekin illalliselle.
Hän käytti myös huumeita.
Uhreista tuntui kuin heidät olisi huumattu.
Kun he heräsivät, koko kehossa tuntui epämukavalta.
Jotkut oksensivat.
Jotkut sanoivat tunteneensa polttelua.
Säälin heitä.
Lukuisten muiden lausuntojen avulla -
sekä japanilaisilta että ulkomaisilta emänniltä -
poliisi sai selville, että seksuaalinen saalistaja -
on ollut aktiivinen Roppongissa vuosia, eikä häntä ole saatu kiinni.
Häntä ei ole koskaan saatu oikeuden eteen.
52 PÄIVÄÄ KATOAMISESTA
Perhe on päättänyt tarjota -
1,5 miljoonan jenin palkkion tiedoista,
jotka johtavat Lucien löytämiseen.
Meidän näkökulmastamme -
se oli jälleen yksi tilaisuus nostaa tapaus takaisin julkisuuteen.
Ihmiset luulivat, että tein sen, koska rakastan haastatteluja,
mutta halusin huomion keskittyvän Lucien löytämiseen.
Se onnistui vain antamalla pedoille haluamansa.
Timiä ympäröi runsaasti lehdistön edustajia.
Totesimme kuitenkin, että se saattaisi haitata tutkintaa.
Huomaamme seitsemän tai kahdeksan viikon jälkeen,
että tästä on tulossa hyvin stressaava tilanne.
Tosiasia on, etten ole vieläkään saanut -
poliisilta tietoja heidän edistymisestään,
sillä he pitävät tapausta erittäin arkaluontoisena.
Sanoin aina, että tutkinta etenee tasaisesti -
ja etten voinut kertoa siitä vielä.
Japanilaisten mielestä olin töykeä,
ja siltä se varmaan vaikutti, koska minulla -
ei ollut aikaa tai henkistä kapasiteettia -
noudattaa heidän protokolliaan.
Olin melko huonossa mielentilassa.
Oli pyhäviikonloppu.
Sen kunniaksi oli iso ilotulitus.
Seisoimme siellä ja katsoimme ilotulitusta.
Kaikki juhlivat ja nauttivat olostaan,
mutta Tim ei selvästikään nauttinut.
Aloitin toimittajana. Seurasin häntä ympäriinsä.
Laitoin kameran hänen naamalleen, ja hän käski minun häipyä.
Ajan myötä Tim alkoi luottaa minuun.
Olimme molemmat vieraassa maassa -
ja yritimme keksiä, miten löydämme Lucien.
Sain puheluita neljältä aamulla.
"Mennäänkö kävelylle? En saa unta."
Mutta hän oli selvästi väsynyt.
Tilanne todella vaati veronsa.
Alan olla uupunut ja väsynyt.
Päivät vaihtuivat viikoiksi, ja se jatkui jatkumistaan.
Toivottomuuden tunne valtasi mieleni…
Sitä alkaa miettiä, mitä voimme enää tehdä.
Kiitos. Selvä.
Olen Lucie Blackmanin isä.
Hän on nuori brittityttö, joka katosi Japanissa.
Saimme idean avata puhelinnumero,
jotta Japanissa olevat eurooppalaiset ja länsimaiset tytöt -
pystyivät puhumaan meille suoraan.
Oli todennäköistä, että he tietäisivät jotain.
Tokion poliisi ei oikein ymmärtänyt -
miksi teimme niin ja mitä odotimme saavuttavamme.
He vastustivat ajatusta, että saisimme -
tietoja perustamalla kuuman linjan, mutta he eivät voineet estää meitä.
62 PÄIVÄÄ KATOAMISESTA
Viesti Lucien äidiltä ja veljeltä oli yksinkertainen.
"Hyvää syntymäpäivää, Lucie."
Taivaalle vapautettiin tuhat ilmapalloa -
kadonneen ex-lentoemännän 22-vuotispäivän kunniaksi.
Teimme tämän, jotta Lucie muistaa, että emme ole unohtaneet -
hänen 22-syntymäpäiväänsä.
Hän on aina pitänyt syntymäpäivästään ja tehnyt siitä ison numeron.
Haluan hänen tietävän, että -
missä hän onkaan, emme ole unohtaneet.
Löysimme useita raportteja -
miehestä, joka vie emäntiä ajelulle -
ja huumaa heidät hyväksikäyttääkseen heitä.
Yksi uhreista oli Jessie Australiasta.
Tapaus sattui kolme vuotta aiemmin.
APULAISKOMISARIO TOKION METROPOLIN POLIISI
Hän oli kirjoittanut miehen nimen ja puhelinnumeron -
vanhaan muistikirjaansa.
Kysyin, missä se oli, ja hän sanoi sen olevan kotonaan Australiassa.
Muistikirja saapui Australiasta.
Pyysimme hänen isäänsä -
lähettämään muistikirjan Japaniin, jotta voisimme tutkia sitä itse.
Jessie oli suuttunut niin, että oli sotkenut numeron.
Yritimme saada numeroista selvää valoa vasten.
Nimi "Yuji Honda" -
ja hänen 3301-loppuinen numeronsa oli kirjoitettu muistikirjaan.
Aloimme tutkia puhelimesta soitettuja puheluita.
PUHELINLASKU
Numero oli yhä käytössä.
Saimme numeron puhelutiedot.
Löysimme soittoja noin kymmeneen eri numeroon.
Yksi niistä numeroista -
oli Lucien.
Se oli hyvä johtolanka. Valtava edistysaskel.
Todisteet osoittivat ensimmäistä kertaa,
että henkilö, jota epäillään Lucie Blackmanin sieppaajaksi,
voidaan liittää häneen, ja he ovat olleet yhteydessä.
Epäilty oli luonut henkilöllisyyksiä, joita ei voitu yhdistää häneen.
Pyysimme puhelinyhtiötä tekemään käänteisen paikannushaun.
Tasan kolmelta -
antenni Tokyo Towerin lähellä poimi puhelun.
ANTENNI 01
Paria minuuttia myöhemmin -
antenni poimi signaalin aivan eri suunnasta.
Toisen viiden minuutin päästä läntinen antenni sai signaalin.
Taas viiden minuutin päästä antenni idässä sai signaalin.
Mikään auto ei voi kulkea niin nopeasti minuutissa.
Se oli mysteeri.
Sitten ajattelin, että -
jos neljä antennia saivat signaalin neljästä eri suunnasta,
saattoi olla mahdollista, että soittaja oli risteysalueella.
Puhumme vuodesta 2000.
Tämä ei ole kuin elokuvissa,
jossa puhelun tarkan sijainnin voi paikantaa.
Sen voi rajata suurpiirteiselle alueelle.
He jäljittivät puhelun Akasaka-nimiselle kalliille alueelle.
Puhelu näytti tulleen paikasta nimeltä Moto-Akasaka Towers.
Se on hyvin kallis asuinrakennus,
jossa on turvakamerat ja muuta.
Sinne ei voi vain kävellä sisään. Sinne on vaikea päästä.
Näytimme virkamerkkimme johtajalle.
Plant Orihara -firma vuokrasi kahta huonetta kutoskerroksessa.
Kyseinen vuokraaja oli kuulemma epätavallinen.
Hän käveli työntekijöiden ohi,
ei tervehtinyt.
Hän katsoi aina alas eikä näyttänyt kasvojaan.
Hän ajoi kuulemma paljon ulkomaisia luksusautoja.
Näimme Porschen, Mercedes-Benzin, Aston Martinin ja Rolls-Roycen.
Kaikki lausunnoissa mainitut autot olivat siellä.
En tiennyt, oliko P. Orihara ulkomaalaisen ihmisen vai firman nimi.
Siitä ei löytynyt tietoja.
Asukkaan nimeä ei ollut luettelossa.
Poliisi piti häntä epäiltynä,
mutta todisteet eivät riittäneet etsintälupaan.
Kaikki perustui oletuksiin, joten tutkinta päättyi siihen.
Sitä ei voinut jatkaa.
Roppongin ulkomaisten emäntien joukosta -
muutama nainen suostui puhumaan julkisesti.
Yksi heistä oli Monica Englannista.
Kyseessä taisi olla mies, joka kutsui itseään Kojiksi.
Oli 10. lokakuuta vuonna 1997.
Monica tapasi Kojin Roppongissa -
ja he ajoivat loma-asuntotaloon, josta oli merinäköala.
Hän kertoi muistavansa rivin palmuja,
ja Zushin venesatama -
oli ainoa paikka, jossa oli palmuja.
Uskoimme, että hän saattaa muistaa enemmän yksityiskohtia,
joten menimme yhdessä Zushin satamaan.
TOKIO
Zushin satama on noin puolentoista tunnin päässä Tokiosta.
Siellä on luksushuoneistoja -
hyvin kalliilla alueella rikkaille ja varakkaille.
Monica oli varma paikasta. Asiakas toi hänet tänne.
Ajoimme aluetta ympäri.
Monica sanoi, että rakennus saattoi olla numero neljä tai seitsemän.
Mutta hän ei voinut sanoa varmaksi, mikä niistä se oli.
Muistan, että menimme läheiseen ravintolaan,
ja näytimme tarjoilijalle Lucien kuvan.
Hän sanoi olevansa varma, että kuvan nainen -
oli ollut siellä 1. heinäkuuta.
PITUUS 175 CM, NORMAALIVARTALOINEN
Kun kysyin, oliko nainen ollut yksin,
tarjoilija sanoi naisen olleen miehen kanssa.
Halusin Zushin venesataman asukaslistan.
Ensin puhuin apulaisjohtajan kanssa.
Selitin tilanteen kiireellisyyden, ja hän ymmärsi.
YLIKONSTAAPELI TOKION METROPOLIN POLIISI
Minun piti käydä heidät yksitellen läpi.
Tiesin, että se olisi vaikeaa ja aikaa vievää työtä.
Mutta Lucie piti pelastaa mahdollisimman pian, jos hän oli elossa.
Kun kävimme listat läpi, emme löytäneet epäiltyä,
mutta minusta yksi nimistä oli epäilyttävä.
Sain idean etsiä miestä,
jolla oli paljon ulkomaisia luksusautoja,
Obara-niminen henkilö nousi esiin.
Kun kuulin sen,
muistin,
että Moto-Akasaka Towersissa -
yhtiö nimeltä Plant Orihara vuokrasi huoneita.
O BARA
Kanji-merkit "Obara"…
ORI HARA
…voidaan lukea myös "Orihara".
Menin kananlihalle ja sain kylmiä väreitä.
Tämä oli tärkeä hetki tutkinnassa,
koska se oli ensimmäinen kerta, kun asioita pystyttiin yhdistämään.
A310 JOJI OBARA
Poliisilla oli vihdoin epäilty.
Saimme selville, että Joji Obara -
oli pidätetty Wakayamassa naiseksi naamioitumisesta -
ja naistenvessassa salakuvaamisesta.
Puhuin silloin tapausta tutkineille poliiseille -
ja kysyin, millainen hän oli.
He sanoivat: "Täysin vastahakoinen."
Pidätyksen hetkelllä hän kieltäytyi ottamasta pidätyskuvaa.
Hän käänsi kasvonsa pois kamerasta. Hän ei suostunut yhteistyöhön.
Pyysin saada pidätyskuvan faksin välityksellä.
Faksit olivat silloin huonolaatuisia, joten siitä tuli tumma.
Näytimme uhreille noin 100 kuvaa, mukaan lukien epäillyn kuvan.
Monica ja Jessie -
valitsivat molemmat Obaran kuvan epäröimättä.
Ensimmäistä kertaa tuntematon epäilty -
saatiin yhdistettyä oikeaan nimeen.
Nyt epäillyllä oli kasvot, ja poliisi tajusi,
että jos Obara piti Lucie Blackmania panttivankina,
aikaa ei ollut, vaan heidän on kiirehdittävä.
103 PÄIVÄÄ KATOAMISESTA
Emme voineet yhdistää Obaraa suoraan Lucien tapaukseen,
joten päätimme hakea pidätystä -
muiden uhrien perusteella.
Kuudelta aamulla olimme jo asemissa.
KOMISARIO TOKION METROPOLIN POLIISI
Tutkijat ovat aina hermostuneita pidätyshetkellä.
Minäkin olin.
Hätäuloskäynnillä oli kaksi vartijaa, ikkunan vieressä kaksi.
Ovella oli yksi vahtina.
Poliiseja oli yhteensä seitsemän.
Epäillyn ilmoitettiin olevan hereillä, koska televisio laitettiin päälle.
Jatkoin tilanteen tarkkailua.
Hän lähti aina ostamaan sanomalehteä noin seitsemältä,
joten ajattelin, ettei tarvitsisi rynnätä sisään.
Obara ei näyttänyt pahansisuiselta ihmiseltä.
Ajattelin, ettei hän olisi väkivaltainen,
mutta pelkäsin, että hän hyppäisi ikkunasta.
En ajatellut muuta.
Juuri ennen seitsemää ovi aukesi.
Kun kysyin, onko hän Obara, hänen ilmeensä muuttui.
Hän sanoi: "Olen."
Hän tiesi, että hänet pidätettäisiin pian.
Kiinteistöalan yrityksen johtaja Joji Obara -
pidätettiin tänä aamuna.
Poliisin mukaan Obara nähtiin usein alueella,
jossa 22-vuotias Kentistä kotoisin oleva Lucie oli työskennellyt.
Kuulimme, että poliisilla oli epäilty, ja -
pian sen jälkeen kuulimme, että joku oli pidätetty.
Se oli iso uutinen.
Se mies saattoi tietää, missä Lucie oli.
Joji Obara oli playboy, joka oli perinyt paljon rahaa.
Hän oli hyvin varakas mies isänsä ansiosta,
mutta naapureiden mukaan hän oli erakko.
Hän omisti monia kiinteistöjä,
ja poliisi alkoi tutkia niitä.
Perääntykää.
Olin vastuussa rikospaikasta Zushin venesataman rakennuksessa nro 4.
Löysimme paljon -
huumeita ja alkoholia.
Muistan elävästi -
katon metallikiinnikkeen.
Muistan miettineeni, mikä sen tarkoitus mahtoi olla.
Olin vastuussa Moto-Akasaka Towersin ratsiasta.
Ikimuistoisin esine oli hänen muistikirjansa.
En tiedä, milloin hän kirjoitti tekstit,
mutta yhdessä kirjoituksessa hän sanoi muuttuvansa pahaksi -
ja että omistautuisi pahuudelle.
Hän muutti nopeasti ajattelutapansa läpeensä pahaksi -
ja muuttui eräänlaiseksi hirviöksi.
Kun Joji Obara pidätettiin,
poliisi ratsasi useita hänen kiinteistöjään Tokiossa.
Hän oli kiinteistöpohatta,
ja omisti myös Zushin sataman ranta-asunnon,
jonne hän houkutteli monet uhreistaan.
Takavarikoimme paljon videonauhoja,
enkä tarkoita vain kahta tai kolmea.
Videonauhoissa oli nimilaput. Ei tosin koko nimiä.
Se, mitä Obara teki naisille, oli tallennettuna videonauhoille.
Minusta ne ovat asioita, joista minun ei pitäisi puhua uudestaan.
Poliisi löysi -
yli 400 VHS-nauhaa naisista,
jotka olivat ilmeisesti koomassa -
ja makasivat sängyillä, kun hän pahoinpiteli heitä.
Se oli kuin suoraan kauhuelokuvasta.
Saimme tietää, että katon metalliosia -
käytettiin nostamaan uhrin jalat.
Hän ei pidä ihmisiä ihmisinä, vaan vain nukkeina.
En ollut koskaan nähnyt tapausta,
jossa joku pystyi tekemään jotain niin hirvittävää.
En uskonut, että hänenlaisiaan on olemassa.
Nauhoja oli todella monta -
ja etsivien piti käydä ne läpi yksi kerrallaan.
Mutta nauhojen joukossa ei ollut yhtäkään Lucie Blackmanista.
Tavoitteemme oli löytää Lucie.
Tunsin paineen.
Todisteita oli niin paljon, että uskoin mahdollisuuksiimme.
Kun puhuin Obaralle -
tunsin, että hän oli hyvin kieroutunut ihminen.
Hän kielsi kaiken rikoksiinsa liittyvän.
Vaikka näytin hänelle todisteita,
hän väitti, että kaikki oli esitystä.
Hän sanoi maksaneensa kaikille.
Niin hän väitti. Muuta hän ei myöntänyt.
Obara kielsi tietävänsä mitään Luciesta.
Hän kielsi tavanneensa Lucien tai olleensa yhteydessä häneen.
Tutkinnan painopisteen -
oli oltava löydetyissä todisteissa.
Obara väitti, että seksi videonauhoilla oli suostumuksellista.
Seuraavaksi poliisin piti tunnistaa julkisuuteen astuneita uhreja -
ja vahvistaa, että he eivät suostuneet siihen -
ja että he olivat uhreja,
jotta he voivat rakentaa rikosjutun Obaraa vastaan.
Kun näin videotodisteet,
ajattelin, että tämä rikos oli täysin verrattavissa murhajuttuun.
Naiselle seksuaalirikokset ovat yhtä pahoja kuin murha.
YLIKONSTAAPELI TOKION METROPOLIN POLIISI
Muistan, että järjestimme analyysitiimin suureen huoneeseen.
Kymmenet ihmiset mahtuivat sinne.
Henkilökunnasta oli pulaa,
joten lähetimme nuoria mellakkapoliiseja auttamaan tiimiä.
Uhrit vaihtuivat,
mutta he näkivät samat rikokset yhä uudelleen.
Useat niistä nuorista poliiseista -
saivat hermoromahduksen.
Kävin joidenkin uhrien kodeissa -
ja haastattelin heitä.
He kaikki sanoivat heränneensä, eivätkä tienneet, mitä heille oli tehty.
Mutta meillä oli todisteita tapahtumista. Niitä oli vaikea näyttää heille.
He peittivät silmiään.
Eräs ei millään uskonut olleensa videolla.
Muistan jonkun sanoneen: "Se on mennyt asia,
enkä halua viedä asiaa pidemmälle."
Yhden uhrin nenästä vuoti verta haastattelun aikana.
Hän varmaankin kärsi henkisesti kovin.
Selitin heille, että Obara on pidätettävä ja saatava syytteeseen rikoksesta.
Sitä varten tarvitsimme heidän apuaan.
Emme halunneet Obaran pääsevän pälkähästä.
Siltä meistä tuntui.
Sitä yritin myös selittää uhreille.
Se oli ainoa keino.
Poliisin oli osoitettava, ettei seksi ollut suostumuksellista.
Jos joku huumataan, hän ei voi suostua seksuaalisiin tekoihin.
Japanissa sitä kutsutaan "quasi-raiskaukseksi".
Poliisi oli vakuuttunut siitä,
että Obara käytti kloroformia yhteen uhriinsa.
Rikostekninen tutkija kävi videot läpi.
Obara otti pyyhkeen ja ruskean pullon,
kaatoi pullosta nestettä pyyhkeelle,
ja laittoi sitten pyyhkeen uhrin kasvoille.
OIKEUSLÄÄKETIETEELLINEN TUTKIJA TOKION METROPOLIN POLIISI
Pyyhkeet olivat aina uhrien kasvoilla.
Takavarikoitujen esineiden joukossa oli unilääkkeitä,
paljon eetteriä, kloroformia -
ja monia muita laittomia lääkkeitä, joilla on unettava vaikutus.
Kun katsoin kuvamateriaalia, huomasin tietyn naisen.
Yhtäkkiä -
hänen kätensä alkoivat täristä.
Ihmettelin, miten se oli mahdollista, sillä hän oli tajuton.
Kloroformimyrkytys voi johtaa äkilliseen hepatiittiin,
joka puolestaan voi johtaa hepaattiseen enkefalopatiaan.
Minulle selvisi, että sen tyypillinen oire on tärinä.
Kun tutkin uhrin tilannetta tarkemmin, sain selville,
että hän oli 21-vuotias nainen nimeltä Carita,
ja että hän oli kuollut.
Carita Ridgway, joka oli samanikäinen kuin Lucie,
katosi kahdeksan vuotta aiemmin vuonna 1992.
Tapasin Caritan isosisko Samanthan.
Molemmat olivat aiemmin reissanneet Japanissa ja Australiassa.
He olivat seikkailunhaluisia.
Sitten Sam lähti opettamaan englantia Tokioon.
Hänen siskonsa Carita lensi hänen luokseen, mutta hän ei löytänyt töitä.
Hän päätti etsiä väliaikaisen työpaikan emäntänä.
Eräänä päivänä Carita vietiin sairaalaan -
miehen toimesta, joka sanoi, että hänellä oli ruokamyrkytys.
Lääkärit eivät ymmärtäneet, mitä hänelle tapahtui.
Hänen elimensä alkoivat pettää.
Caritan oltua viikko sairaalassa -
hengityskone oli sammutettava.
Poliisi ei kuitenkaan halunnut tehdä mitään,
koska he sanoivat Caritan kuolleen ruokamyrkytykseen,
eivätkä he epäilleet rikosta.
Ruumiinavausta ei tehty.
Mutta onneksi he säilyttivät näytteen Caritan maksasta.
Obaran pidätyksen jälkeen poliisi keksi tapausten yhteyden -
ja tutki maksanäytettä, josta löytyi kloroformia.
Sitten he pystyivät pidättämään Joji Obaran -
Carita Ridgwayn sieppauksesta ja taposta.
Se, mitä hän teki Lucielle, oli kuitenkin yhä mysteeri.
Hän oli selvästi tuhonnut -
kaikki videonauhat siitä, mitä teki Lucielle.
Siksi oli yhä vaikeaa syyttää häntä Lucien sieppauksesta ja pahoinpitelystä.
134 PÄIVÄÄ KATOAMISESTA
Tim Blackman ja hänen tyttärensä Sophie ovat yhä epävarmoja Lucien kohtalosta.
Tämä 22-vuotias katosi Tokiossa heinäkuussa työskennellessään emäntänä.
Kuukausi sitten pidätetty liikemies Joji Obara -
on paljastanut lisätietoja,
mutta kieltää yhä osallisuutensa katoamiseen.
Nyt hän myöntää tavanneensa Lucien Casablanca-klubilla.
Tiedämme sen tapahtuneen noin viikkoa ennen Lucien katoamista.
Obaralla on pitkä historia -
länsimaisten vaaleahiuksisten tyttöjen sieppaamisesta.
Ja kappas, viikkoa myöhemmin Lucie katosi.
Toivo siitä, että Obaran pidätys toisi Lucien takaisin -
ei kestänyt kauaa, koska tilanne rupesi näyttämään -
sen jälkeen aika synkältä.
Olin niin maassa, etten erottanut -
iloa, helpotusta, masennusta, ahdistusta -
tai syvää järkytystä.
Kaikki oli yhtä tunnemassaa.
Keskityimme yhä Lucieen.
Meidän piti analysoida kaikki todisteet -
pelastaaksemme hänet.
Obaralla oli tapana keräillä asioita,
ja hän piti paljon kuitteja asunnossaan.
Todisteanalyysitiimi tutki ne tarkkaan -
ja loi aikajanan Obaran toimista.
Hänellä on kuitti kaikesta.
He pystyvät rekonstruoimaan -
kuittien avulla, missä Obara oli kyseisenä päivänä liikkunut.
Analyysitiimi päätteli, että 1. heinäkuuta noin kello 15 -
Obara tapasi Lucien ja lähti Zushiin.
Matkalla Zushiin -
Obara ja Lucie kävivät ravintolassa lähellä satamaa.
Apulaiskomisario Asano vahvisti silloin asian.
1. HEINÄKUUTA 2000
Illalla noin klo 17 -
he menivät Obaran asunnolle Zushin venesatamaan.
Tässä kohtaa Lucien olinpaikka jäi hämärän peittoon.
2. HEINÄKUUTA 2000
Heinäkuun 2. päivän yön ja 3. päivän aamun välillä -
Obara ajoi takaisin Tokioon.
Heinäkuun neljäntenä -
Obara kävi ostoksilla.
Heinäkuun viidentenä hän kävi Blue Sea Aburatsubon asunnolla.
Se oli yksi monista hänen omistamistaan kiinteistöistä.
Seuraavana päivänä asukas valitti johtajalle,
että Obaran asunnosta kuului melua.
Kuittien joukossa oli erikoinen ostos.
Moottorisaha, sementtiä ja siirrettävä teltta.
Poliisi alkaa tajuta,
että niitä käytettiin luultavasti rikoksen peittelyyn.
Analyysimme perusteella -
Lucie kuoli heinäkuun 1. päivän yönä.
Ruumis vietiin Zushin venesatamasta Blue Sea Aburatsuboon parin päivän päästä.
Siellä hänet luultavasti paloiteltiin.
Analysoituamme todisteita -
meillä ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin tehdä tämä johtopäätös.
Lucien tapauksessa tarvittiin todisteita Obaraa vastaan,
mutta olemassa olevat todisteet olivat lähinnä aihetodisteita.
Tarvitsimme pitäviä todisteita Lucien tapausta varten,
mutta ilman ruumista -
emme voineet syyttää Obaraa murhasta.
Syyttäjä sanoi, että olisi vaikeaa -
nostaa syyte ilman tunnustusta.
Tiesimme, että ruumis oli pakko löytää.
YLITARKASTAJA TOKION METROPOLIN POLIISI
Aloitimme etsimällä paikkoja,
joihin ruumis voisi olla piilotettu.
Emme keksineet, missä hän voisi olla.
Se ei voinut olla kaukana Aburatsubon asunnosta.
Johto antoi meille vielä viikon aikaa etsiä.
Sen viikon jälkeen toimintamme lopetettaisiin.
Vatsaani väänsi.
Sanoin miehilleni, että tämä on viimeinen tilaisuutemme.
Pelkäsin, mitä tapahtuisi, jos emme löytäisi Lucieta.
Meidän piti saada Obara linnaan.
Siltä minusta tuntui.
APULAISKOMISARIO TOKION METROPOLIN POLIISI
Paikkoja oli hankala tutkia.
Maasto oli vaarallista.
Etsimme sieltä päiväkausia.
Olimme lopulta saastaisia ja löyhkäsimme.
9. HELMIKUUTA 2001 223 PÄIVÄÄ KATOAMISESTA
Menimme rannikolle klo 8.15 aamulla.
Siellä oli pari luolaa.
Päätin luottaa vaistooni.
Alue oli täynnä rannalle ajautunutta roinaa.
Siivosimme kaiken luolan ulko- ja sisäpuolelta.
Siivottuamme näimme kylpyammeen.
Käänsin sen ympäri.
"Nuo ovat lihansyöjäötököitä", sanoin.
Tyhjensin alueen ja jatkoin kaivamista.
Ensin se näytti isolta säkiltä,
ja kun avasin sen,
olin varma, että se oli Lucie.
Seisoin kivikolla lähellä luolaa,
ja puhelimeni soi.
Kuulin Nozoen äänen sanovan: "Se on täällä!"
En saanut selvää, mitä hän sanoi.
Sanoin: "Odota siellä. Tulen heti."
Valtava haukkaparvi oli kerääntynyt paikan ylle -
äänekkäästi rääkyen.
Ne haistoivat kalman ja alkoivat kierrellä taivaalla.
Varhain aamulla, kun ruumis löydettiin,
ajattelin, että oli soitettava Timille.
Pidin hänet ajan tasalla, koska Tokion poliisi ei sitä tehnyt.
Muistan vain -
pitkän tauon sen jälkeen, kun kerroin.
Se puhelu jäi mieleeni.
Muistan tarkalleen, missä olin. Seisoin syrjäkadulla.
Oli sateinen päivä.
Jake soitti ja kertoi, että Lucie oli löytynyt.
Olin toiveikas koko ajan -
siihen hetkeen asti, kun -
20 minuuttia myöhemmin japanilainen tulkki soitti ja sanoi,
että hammastiedot varmistivat ruumiin Lucieksi.
Seisoin vain kadulla ja huusin.
Se oli ensimmäinen kerta, kun -
päätin, että Lucie voi olla kuollut.
Rakastan Lucieta todella paljon.
Hän oli ihana ja kaunis ihminen.
Sisältä ja ulkoa.
Hän ei sanonut pahaa sanaa kenestäkään,
ja sai ihmiset tuntemaan itsensä erityisiksi.
Niin monet rakastivat häntä.
Miten kukaan voi tehdä jotain niin kamalaa,
niin epäinhimillistä, niin pahaa?
Kun Lucien tappaja tuomitaan tästä rikoksesta,
vaadin, että hän viettää loppuelämänsä vankilassa -
miettien rikostensa suuruutta.
Voimme nyt syyttää Obaraa Lucien murhasta.
Uhrien tähden hänelle pitäisi antaa maksimirangaistus.
En osaa veikata, miten oikeudenkäynnin kanssa käy.
Jos hän tappoi Lucien, toivon,
ettei hän näe enää koskaan auringonvaloa tai vedä henkeä.
JOJI OBARA SAI SYYTTEEN SIEPPAUKSESTA, KUOLEMAAN JOHTANEESTA RAISKAUKSESTA,
LUCIEN RUUMIIN HÄVITTÄMISESTÄ -
JA RAISKAUKSESTA, JOKA JOHTI CARITA RIDGWAYN KUOLEMAAN.
Istuimme oikeussalissa, ja Obara oli siellä.
Se tuntui epätodelliselta.
Minulla ei ollut enää mitään, mistä tunteilla.
OBARAA VASTAAN OLI TARPEEKSI TODISTEITA -
VAIN KAHDEKSASTA MUUSTA TAPAUKSESTA. UHREJA OLI NOIN 400.
Jos panisin kaiken toivoni sen varaan, että Obara todetaan syylliseksi,
joutuisin taas uuden katastrofin pyörteisiin.
OBARA SAI ELINKAUTISEN CARITA RIDGWAYN KUOLEMASTA -
JA KAHDEKSASTA MUUSTA RAISKAUKSESTA.
HÄNET TODETTIIN SYYTTÖMÄKSI KAIKKIIN LUCIEEN LIITTYVIIN SYYTTEISIIN.
Tuomioistuimen päätös on osoittanut,
ettei Lucien elämä ollut turha.
Lucie toi oikeutta Carita Ridgwaylle,
ja kahdeksalle muulle raiskauksen uhrille,
jotka rohkeasti astuivat esiin tukemaan tapausta.
Valitettavasti Lucie ei saanut tänään oikeutta.
Olin niin pettynyt.
En voinut uskoa, ettei häntä todettu syylliseksi.
Tutkijat olivat ennemmin vihaisia kuin yllättyneitä.
Obara oli tehnyt hirvittäviä asioita.
Niin?
Voisitko kertoa, mitä aiot tehdä seuraavaksi?
Olemme tehneet kantamme selväksi ja uskomme,
että perheemme ansaitsee saada oikeutta Lucielle -
ja että valituksen jättämistä pitäisi vakavasti harkita.
Poliisilla oli kaikenlaisia -
johtolankoja, mutta he eivät olleet koonnet tarpeeksi vahvaa juttua.
Blackmanien valituksen jälkeen -
he tekivät jutun perusteluista vahvemman.
TUOMIOSTA VALITETTIIN HUHTIKUUSSA 2007.
Vuodatimme siihen kaiken veren, hien ja kyyneleet.
Teimme sen, mitä piti.
16. JOULUKUUTA 2008 OBARA TODETAAN SYYLLISEKSI -
LUCIEN RUUMIIN PALOITTELUUN JA HYLKÄÄMISEEN.
ELINKAUTISESTA VANKEUDESTA TULI PERUUTTAMATON.
Totuus, kunnia ja oikeus ovat tänään voittaneet,
ei vain Lucien, vaan kaikkien seksuaalirikosten uhrien puolesta.
Obara sai elinkautisen, ja minusta oikeus on tapahtunut.
SEVENOAKS, ENGLANTI
Vuonna 2010 sain tilaisuuden -
päästä käymään Lucien haudalla kunnioittamassa hänen muistoaan,
joten lähdin Englantiin.
Jane tarjosi iltapäiväteetä.
Se oli ensimmäinen kertani.
Kuulin, että se oli vieraanvaraisuuuden osoitus -
ja hänen lämmin vastaanottonsa kosketti.
Lucien hauta on kirkkomaalla.
Hänen nimensä oli kirjoitettu monumenttiin.
1. SYYSKUUTA 1978 - 1. HEINÄKUUTA 2000
"Taivaamme kirkas tähti",
luki hautakivessä.
Se, että Lucie tuli ulkomailta töihin -
ja joutui tuollaisen rikoksen uhriksi,
jätti tietyn tunteen sydämeeni.
Siitä lähtien olemme käyneet haudalla vuosittain lepyttämässä hänen sieluaan -
ja rukoilemassa, että hän saa levätä rauhassa.
Olemme käyneet siellä 20 vuoden ajan. Se on harvinaista.
Jollain oudolla tavalla -
Lucie on antanut meille kokemuksen elämästä.
Vaikka se onkin kauhea ja hirvittävä,
se on jotain,
jonka Lucie on jättänyt -
sydämeeni ja sieluuni.
Ne tunteet ovat -
hyvin puhtaita ja tahrattomia.
Vihaa, raivoa ja kaikkea muuta,
mutta olen pitänyt ne erillään Lucien muistosta.
Tekstitys: Pinja Mikkonen