NA MOTIVY ROMÁNU OD BLAKEA CROUCHE
TEMNÁ HMOTA
„Pokud se kosinus y rovná x, pak se arkus kosinus x
- rovná inverzní...“ - ...funkci kosinus x, která se rovná y.
Trigonometrii vymyslel někdo zlej.
- Můžu do školy řídit já? - Ježíši.
Co je? Umím to.
Jasně.
Měj se.
Káva s sebou.
Cože? Děkuju. Pane jo, ty jsi můj hrdina.
Užij si to.
Tak zatím.
Můžeš řídit ty.
Díky.
Hej, červená!
Charlie!
Jo.
- Promiň, tati. - To nic.
Hele, nezajdeme po škole na stěnu?
No, říkal jsem si, že bych se po škole mohl stavit u Brooke.
Jak to s ní vůbec jde?
Nevím.
Nechceš jí to říct?
Ví ona vůbec, že se ti líbí?
Co když se jí líbí Drew?
Aspoň zjistíš, jak se věci mají. Že má blbej vkus.
Ahoj.
- Čau. Kde jsi? - Podívej.
Charlio Andretti. Ty teď tátu vozíš?
Vezu sebe do školy.
Bože. Jasone, je to trapný, ale dostal jsem Cenu Pavia.
- Cože? - Měls ji dostat ty, to víme oba.
- Ale ne, prosím tě. Moc ti to přeju. - Sakra, někdo mi volá,
ale ozvu se a večer to musíme oslavit.
Dobře. Jo.
Do prčic.
Nevšímej si jich. Soustřeď se na sebe.
- Kretén. - Jo.
VYSOKÁ ŠKOLA LAKEMONT
Co to má být?
Kočka.
To je kočka v zavřené krabici.
Dále v té krabici máme lahvičku s jedem,
jeden radioaktivní atom...
Jo a Geigerův počítač.
Když se atom nerozpadne, kočka to přežije.
Ale když se atom rozpadne, Geigerův počítač zaznamená radiaci.
Vyšle se impuls, který lahvičku rozbije, a chudák kočka umře.
Jéje.
To říkáte správně.
Kodaňská interpretace kvantové mechaniky navrhuje něco šíleného.
Než se podíváme dovnitř, nachází se atom v superpozici dvou stavů,
což je jen učebnicový způsob, jak říct, že je stav toho atomu neurčitý.
Atom je zároveň rozpadlý i nerozpadlý.
Což znamená?
Ten člověk rád týral kočky.
Díky, Riley. Ne.
Jmenoval se Schrödinger a šlo mu spíš o pochopení vesmíru.
Jestli to někoho zajímá, tak superpozice stavů atomu znamená,
že kočka je zároveň živá i mrtvá.
Woody Gwyn, jeden z nejlepších amerických krajinářů současnosti.
- Co je to za techniku? - Vaječná tempera.
Je to náročnější než s olejem. Rychle schnou,
takže tahy nejde předělávat, ale výsledkem jsou ostré linie.
- Je to zářivější. - To si cucáš z prstu?
Jo, tak napůl.
- Já vím. - Jo. Pojď sem.
- Je to neuvěřitelný. - To jo.
- Jsi připravená? - Jdu si pro věci.
- To zvládnu taky. - Ty zvládneš všechno.
V pátek jdu vybírat byt, nechceš jít taky?
To bych moc ráda, ale v pátek mám trénink.
- A jak to jde? - Víš co?
Na kole a v běhu mám čas docela dobrý, ale musím zapracovat na plavání.
A nevím, jak zvládnu všechno po sobě.
Vyhýbat rodině se můžeš i bez toho utrpení.
- To já jen tak. - Nevyhýbám se jim.
- A kdy máš ten závod? - Příští léto.
ČTVRTEK DO ŠKOLY ŘÍDIL CHARLIE.
Ještě víno?
Odmítnout by bylo hloupý.
Proto tě miluju.
Protože jsem vždycky pro otevření další láhve?
Proto mě zbožňuješ?
Díky tomu jsme to dotáhli až sem.
- Jo? - Jo.
No tak. Budu z vás mít celoživotní trauma.
Jo?
Tak zavři oči.
- Zase červený? Jo. - Jo.
RYAN HOLDER KDE JSI? PŘIJDEŠ?
Někdo tě nahání.
- Kdo? - Ryan.
Ptá se, kde jsi.
Ryan dostal Pavii.
- Cože? - Jo.
- Kdy? - Vím to ode dneška.
To je hustý, co?
Jo. Pavia se neudílí jen tak.
Jo. Dostane milion dolarů, roztrhne se pytel s granty a tak dál.
A proč nejdeš na tu oslavu, když tě pozval?
Máme rodinný večer. Půjdu s ním jindy.
Rodinný večer máme 52krát za rok.
Kde to je?
Ve Village Tapu.
- Ve Village Tapu? - Jo.
Vybral podnik, co máme hned za rohem.
On to sem vůbec nemá blízko. Proč to asi udělal?
Protože ví, že kdyby vybral něco o kousínek dál, tak se tam neukážu.
Jo. Myslím to dobře, nebuď debil.
Jsem rád, že se dobře bavíš. Ne.
Víš, že on by přišel.
Přeješ to Ryanovi?
Jasně že jo.
Běž mu to dát najevo.
Jo.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Nazdar.
- Jak je? Rád tě vidím. - Taky.
- Je podobný... - Hej.
Pojď sem. Ty vole.
- Ty hajzlíku. - Ty seš hajzlík.
Co ty tady? Dokopala tě sem Daniela?
- Ani nevím. - Uplatila tě?
Vysvětlila mi, že když pořádáš oslavu v baru kousek od nás, tak je dost možný,
- že toužíš po mé pozornosti. - No jo.
A kdybych nepřišel, byl bych debil.
Tvoje žena je génius a jsem jí zavázán.
Tady pán má rád skotskou.
- Já vím. - Jo.
- Čím ho rozveselíme? Jakou máte nejlepší? - Macallan Rare Cask.
Tak mu dejte celou láhev.
- Ale no tak. - Jo.
- Láhev? - Bude větší sranda.
- Fajn. - Čím víc, tím líp.
- Mám poslední. - Díky. Dobře to vyšlo.
- Jo, vypiju ji sám. - Slyšels to vrznutí?
- Tak se pozná kvalitní skotská? - To ten korek.
Gratuluju.
Můžu ti představit pár lidí?
Nebudou tě zajímat, ale chci, ať poznají tebe.
Lidi, to je Jason.
- Ahoj. Claire. Těší mě. - Edward.
Ivan. Ty máš takovou kliku, že se s ním znáš tak dlouho.
Ten jeho mozek je neuvěřitelný.
Vím, že jsem génius, ale když mluví on, tak...
A co děláš ty?
- Učím fyziku na Lakemontu. - Je profesor.
Lakemont.
Jo.
- Jo. - Aha.
Jsem Ryanův fanoušek.
Samou láskou tě rozmačkám.
- Jdeme? - Jo.
Jak přesně to řekli?
A nedělej, že to neznáš nazpaměť.
To si piš, nechám si to vytetovat.
„Za průlomovou práci v oblasti neurověd
a určení prefrontálního kortexu jako původce vědomí.“
Jsem ti dlužnej. Bez těch poznámek by to nešlo.
Tak co, jaký to je?
Jsme vědci. Počítáme s tím, že celej život budeme dřít a bádat v anonymitě.
Měli bychom být slavní.
Gratuluju.
Díky.
Zdravím. Budete později tamhle?
Já taky.
Fajn.
Díky.
Tak jo.
Jo, no.
Hele.
Daniela nekecala, když říkala, že tě chci vidět.
Chtěl jsem.
A nešlo o žádný trapný chvástání.
Vzpomínáš si na Andrewa Daraba?
Andrew Darab?
Boháč Andrew, „tyhle koleje jsou pod moji úroveň“?
Máme dohromady sto milionů dolarů a po dnešku se to ztrojnásobí.
- Fakt? Páni. - Jo.
Neurotechnologická firma, takže...
Chci, abys byl u toho, Jayi.
Přidej se k nám.
Jestli jsi na Lakemontu šťastnej jako blecha,
tak mě pošli do háje a já půjdu.
Ne. Nikam tě neposílám.
Ať tě Lakemont platí, jak chce, my ho trumfneme.
To by nebylo nic těžkýho.
A to všechno bude v Chicagu?
V San Francisku. Ale...
Jasone, prostory už máme. Jsou neskutečný.
Jo.
My žijeme...
tady, víš?
Hned za rohem.
Já vím. Tak se jenom zkus zeptat Daniely.
- Na názor. Prospělo by to jí i Charliemu. - Bože.
Kvůli mně.
- Už bych se za nima měl vrátit. - Tak jo.
- Dobře. - Ty si to běž užít s...
- Jo, jasně. - Rozumíš.
To rozhodně. Hej, byli bychom to zase my dva.
Tvořili bychom.
Nový věci. Úžasný věci.
Ty magore! Mohl jsi umřít.
Pane, nemáte dolar?
No jo.
Ani hnout!
Dej mi mobil!
Běž. Dělej.
Nastup si. Otevři dveře.
- Hej, já ne... - Nasedni.
Nebo tady na chodníku můžeš vykrvácet.
- Nastup! - Ne!
Koukni se na mě. Jasone.
Když to posereš, když nebudeš dělat, co ti řeknu,
tak tě zabiju.
Jasný?
Tak jeď.
- Kdo sakra jste? - Zmlkni.
Koukej na cestu. Jeď dál.
Jaký máš PIN na mobilu?
Já vím. Tátovy narozeniny pozpátku?
Je to tak?
KDE JSI? NEZVEDÁŠ TO.
Jo.
Jak se má Ryan?
Nabídl mi práci.
Jakou?
Zakládá v San Francisku neurotechnologickou firmu.
- Cos mu na to řekl? - Neodpověděl jsem.
Jestli Ryan něco...
Tady sjeď. Teď!
Vylez ven. Dělej!
Hej!
Co to děláte?
Svlíkni se.
Běž.
Tam dolů.
Co to bylo? To byla jehla?
Vstávej. Nemáme moc času.
Co jste mi to dal?
Otevři tu tašku.
Obleč se. Za chvilku ztratíš vědomí.
Co tady...
děláme?
Co je to?
To jsou...
možnosti.
Jsi se svým životem spokojený?
Nebo jsi přemýšlel, co všechno mohlo být jinak? Odpověz.
Co všechno mohlo být...
No, jo.
Dobře. Tak se té představy drž, jako by na tom závisel tvůj život.
Budeš mít strach, ale můžeš to mít.
Můžeš mít všechno, co sis nechal ujít.
Promiň, ale dělám to pro nás.
Pro nás oba.
Kdo jste?
Kdybych ti to řekl, nevěřil bys mi.
Hej. Musím jít domů.
Jste doma.
Zkontroluju vám zornice.
Dobře. Sledujte to světlo.
Kde to...
Otestujte vše.
Kdo jste?
Ty mě nepoznáváš?
Ne.
To nevadí.
Já jsem Amanda.
Co se se mnou stalo?
Netuším, co se to děje.
To vyřešíme.
Máš toho za sebou hodně.
Víš?
Mám dobrou zprávu.
Nic ti není.
Jak to myslíš?
Ozáření, biologická nebezpečí, infekční nemoci.
Ráno budeme mít kompletní výsledky krevních testů.
Už nemusíš být v karanténě.
Karanténa.
Vůbec tomu nerozumím.
Kde jsem? Kde to jsme?
Leightone?
Ty si mě pamatuješ?
Jo. Je to už...
Pojď sem.
- ...dlouho. - Jo.
Co se děje? Co to sakra je?
To je tvůj triumf.
Amanda Lucasová, psychiatrička, a se mnou je tu náš ředitel Leighton Vance
a Jason Dessen, šéf našeho vědeckého týmu a zakladatel.
Cože?
Vítej zpátky.
Hej.
Většina týmu sem narychlo přijela z města.
Vrátil ses jako jediný.
Cože?
Tušíš, jak dlouho jsi byl pryč?
Čtrnáct měsíců a deset dní.
Jistě jsi vyčerpaný, ale doufali jsme, že nám povíš něco o tom, kdes byl.
Cos viděl. Jak ses dostal zpátky.
Začneme zlehka.
Co si pamatuješ jako poslední, než ses probudil?
Byl jsem v baru.
- V baru? - Jo.
Sám?
Ne. S někým.
- S kým? - S Ryanem.
S Ryanem Holderem.
Vzpomeneš si, jaks přišel k těm rankám a modřinám v obličeji?
Jo, někdo mě mlátil.
Vzpomeneš si kdo?
Ne, to nevím.
Jak to? Kdes byl, Jasone?
Já ne... Prostě to nevím.
Nevím, co má tohle celý kurva znamenat.
Nikoho z nich neznám. Tebe jsem bůhví jak dlouho neviděl.
Nechápu, co se děje! Jasný?
Chci domů. Chci jít domů, protože už z toho vyšiluju.
Na noc budeš mít svůj pokoj, ale teď musíme sledovat tvé životní funkce
a proces obnovení paměti.
Asi to nevíš, ale chyběl jsi nám.
- Pozor! - Jasone!
KLÍČ NEROZPOZNÁN
- Zapomněl jste si čip, pane doktore? - Jo.
Rád vás zase vidím.
PŘÍSTUP POVOLEN
- Děkuju. - Dobrou noc.
Jasone!
- Zavřete bránu! Ať neuteče! - Jasone, stůj!
Jasone!
Stůj!
Jasone!
Hej!
Děkuju.
Eleanor Street 44, Logan Square, prosím.
- Co se vám stalo? - Někdo mě dostal do průseru.
Můžete jet trochu rychleji?
Jasone?
Co to sakra...
Jídlo máš v lednici.
Něco...
MÁTOVÁ ZMRZLINA
...jsem ti koupil.
Mátovou s čokoládou? To jako fakt?
Už bylo dost pozdě, tak jsem se jen stavil na benzínce, ale...
Proč ses neozval?
Volala jsem ti.
Psala jsem ti.
Úplně jsem ztratil pojem o čase. Promiň.
Pořád se zlobím.
Jedls něco?
Ne.
Tak se najez.
Ohřeju ti to.
Jak moc jsi opilej?
Co? Nejsem vůbec.
Co se to sakra děje?
No, Ryan mi nabídl práci.
Jakou?
Zakládá neurotechnologickou firmu.
Cos na to řekl?
No, řekl jsem mu, že to napřed musím probrat s tebou.
Co si o tom myslíš?
Nejspíš bych musel pracovat v San Francisku.
A my žijeme tady.
Vzpomínáš si, co jsem ti řekl před lety,
když jsme se rozhodli do tohohle jít?
Jo, vzpomínám.
Řekni mi to.
Řekl jsi, že na konci života
chceš radši mít vzpomínky na mě než na chladnou, sterilní laboratoř.
A za tím si stojím.
Ještě pořád.
Dobře.
Odpouštím ti.
Jak ses sem dostala?
Já tady s tebou bydlím.
O co jde? To má být nějakej vtip?
Ne.
Kde jsou?
Kdo?
Danielo!
- Jasone. - Vy jste jim něco udělali?
Nevím, o kom to mluvíš.
Charlie.
Tohle...
To je pokoj mého syna.
To...
CENA PAVIA KVANTOVÁ MECHANIKA
Co?
To ne. Ó.
NADACE CENY PAVIA
To je...
Ne.
TOPOLOGICKÉ IZOLÁTORY ZÁPORNÁ ENERGIE VAKUA
SRÁŽKY ČÁSTIC
Jasone.
- Haló? - Kde je Daniela?
- Kdo? - Daniela Dessenová.
- To je omyl. - Není to om...
- Co? Ježíši. Sakra. - Jasone.
OBJEV DESETILETÍ
Co to je za hovadinu?
- Špatný číslo. - Hej! Poslouchejte.
Kdo je Daniela?
Moje žena.
Charlie?
To není možný.
Bože.
Jo.
Můžu si s ním promluvit sama?
Tohle je úplně špatně. A...
Můžu ti pomoct?
Jo?
Koukni se na mě. Mě znáš.
Nikdy v životě jsem tě neviděl!
Chceš mi pomoct? Kde je sakra moje žena?
Ty ženu nemáš!
Ne.
Jasone!
Proboha.
Co se ti stalo?
Kdybych ti to řekl, nevěřila bys mi.
Překlad titulků: Kristina Himmerová