PAMATĀ BLEIKA KRAUČA ROMĀNS
Nupat lējām pēdējos dzērienus, vecīt. Piedod.
Sveiks.
Tu mani pazīsti, vai ne?
Nedomāju gan.
Nu beidz, Met.
Kā tu mani pazīsti?
Es nāku šurp visu laiku.
Es nekad neesmu tevi apkalpojis.
Es esmu Džeisons.
Labi.
Te šovakar bija ballīte, vecīt.
Tu mums pasniedzi Macallan pudeli, Rare.
Tu domā šo pudeli?
Jā.
Visu nedēļu neesmu pārdevis ne pili.
Tu mana drauga dēļ atvēri aizmugures zāli.
Es nekad savā mūžā neesmu tevi redzējis.
Met. Velns, vecīt, tu mani biedē, skaidrs?
Tas nav smieklīgi. Vienkārši pasaki man, ka tu zini, kas es esmu.
Labi. Teikšu tev tā.
Velns, ej sameklē palīdzību un lasies no mana bāra!
Maik!
Vai tas būs grūti?
Nē.
- Desena kungs? - Jā.
Esmu doktors Rendolfs. Kāpēc esat neatliekamajā palīdzībā?
Nu, es domāju, kaut kas noticis ar manām smadzenēm.
Kas tas ir?
Lorazepāms, lai varat aizmigt.
Tu mani dzen vājprātā.
Labi, Džeison...
kur mēs glabājam mūsu sasodīto kafiju?
Piedodiet, ka pamodināju.
Zināt, kur esat?
Jāņa no Dieva slimnīcā.
Ļoti labi.
Man ir datortomogrāfijas rezultāti, smadzeņu bojājumu nav.
Nav audzēju.
Daži virspusēji savainojumi, bet nekā pārāk nopietna.
Veicām arī toksikoloģijas analīzes.
Atradām kaut ko tādu, ko es nekad neesmu redzējusi.
Psihoaktīvu savienojumu.
Jūs lūdzāt atrast jūsu ģimeni.
Jā.
Visā Čikāgā nav nevienas, ko sauktu Deniela Desena,
un Svētā Pētera vidusskolā nemācās neviens Čārlijs Desens.
- Nē. - Es gribētu parunāt par to,
ko vakar vakarā teicāt doktoram Rendolfam.
Jūs teicāt...
"Tā nebija mana māja. Bija nomainītas mēbeles.
Virtuve bija pilnībā pārveidota."
Jūs tiešām tā domājat, Džeison?
"Džeisons Ešlijs Desens, dzimis Denisonā Aiovā.
Čikāgas Universitātes bakalaura grāds.
Doktora grāds tajā pašā universitātē." Tiktāl viss pareizi?
Jā.
"Pēcdoktorantūras stipendijas Hārvardā un Prinstonā.
2010. gadā ieguvis Pāvijas balvu."
Un, saskaņā ar šo rakstu, sabiedrībā neesat redzēts vairāk nekā gadu.
PAZUDUŠĀ GODALGOTĀ FIZIĶA DR. DŽEISONA DESENA MEKLĒJUMI.
DANIELA DESENA - PROFILI
ADRESE, TELEFONA NUMURI, E-PASTA ADRESES
DANIELA VARGASA
RAITVUDA 459
Vai esat kādreiz bijis slimnīcā psihiskas slimības dēļ?
Ir speciāli piemērotas vietas...
TUVĀKĀS IZSTĀDES ADRESE: RAITVUDA 459
...lai palīdzētu cilvēkiem, kuri nedaudz zaudē saikni starp to, kas īsts un neīsts.
Sākumā es gribētu veikt pilnīgu izvērtēšanu.
Vai esat ar mieru?
Protams.
Paldies, daktere.
Viņš varētu tagad kaut kur izpaust mūsu noslēpumus.
Mums jāiet uz policiju.
Esam zaudējuši četrus cilvēkus, un gribi pievērst vēl vairāk uzmanības Velocity?
Viņai taisnība.
Ja tu būtu zinātniece, kā Džeisons, kur tu ietu?
Uz slimnīcu.
Dr. Holis...
- Atvainojiet, sveiki. - Sveiki.
Man pirmā diena,
un es prātoju, vai drīkstu aizņemties pildspalvu.
Jā, protams. Lūdzu.
Es atnesīšu to atpakaļ.
Sveiks, Džeison.
Sveika.
1. AUDITORIJA
Pirmais termodinamikas likums.
Atvainojiet. Turpiniet.
Kāds grib pamēģināt?
- Tiešām? Neviens? - Kāds bija jautājums?
Termodinamikas likumi.
Pirmais termodinamikas likums ir enerģijas nezūdamības likums.
Enerģijas rašanās vai iznīcināšana nav iespējama.
Tā, ko es domāju ar vārdu "enerģija"?
Enerģiju var raksturot kā spēju veikt darbu,
kur darbs...
TERMODINAMIKAS LIKUMI
Tālāk turpināšu es.
Paldies, ka aizvietojāt mani. Piedodiet, ka nokavēju.
Jums tas viss šķiet nedaudz garlaicīgi...
vai arī jūs jau to visu zināt?
Tas nekas. Man tas šķiet nedaudz garlaicīgi.
Tā ir.
Tas ir jūsu ziņā.
Zināt, kāda ir īsta garlaicība?
Jūsu dzīve pēc pieciem gadiem, kad sapratīsiet, ka nepievērsāt uzmanību.
Un jūs strādāsiet pie citiem cilvēkiem, visticamāk - no vidējās administrācijas,
kas izgāzīs pār jums savu neapmierinātību un bezcerību,
kamēr mēģināsiet pārdot jums vienaldzīgus produktus un pakalpojumus
kādai starptautiskai korporācijai, kurai pilnīgi pie dirsas...
atvainojiet par rupjību... vai jūs eksistējat.
Bet man jūs rūpat,
jo šo īso brīdi... Kā jūs sauc?
Railijs.
Railijs? Pareizi, Railijs. Šo īso brīdi
Railijs un visi pārējie, kas vēl sēž telefonā, tos noliks
un sēdēs auditorijā, apdomādami mūsu eksistences noslēpumus.
Un tas ir lieliski.
Tā...
Es negaidu, ka jūs visu sapratīsiet.
Es neesmu nežēlīgs cilvēks.
Bet es gaidu, ka jūs cienīsiet iespēju.
Pievērsiet uzmanību!
Tas arī viss.
Kad es jums kaut ko stāstu.
Piemēram, ka 1850. gadā
spožs vīrs, vārdā Rūdolfs Klauziuss...
KLAUZIUSS
Varat man uzreiz piezvanīt, ja ko dzirdat?
Jā, esam ļoti par viņu noraizējušies.
Es pateicos.
LEITONS VANSS
Ir kādi jaunumi?
Nē. Dona runāja ar kādu no Jāņa no Dieva slimnīcas.
Džeisons naktī tur bijis.
Dona steidzās turp, bet Džeisons jau bija aizgājis.
Vai viņa ko dzirdēja par viņa stāvokli?
Nē. Bet vismaz zinām, ka nav aizbraucis no pilsētas.
- Kā tev veicas? - Bez panākumiem.
Kā ar Raianu?
Es atstāju ziņu.
Labi. Klau, mēģini tālāk. Piezvani, kolīdz ko uzzini.
Labi.
- Parādīsiet ielūgumu? - Es pazīstu mākslinieci. Viņa...
Publiskā atklāšana ir rīt. Šovakar tikai ar ielūgumiem.
- Jā, bet Daniela teica, ka varu atnākt. - Labi. Vārds?
Desens Džeisons.
Doktors Desens?
Jā.
Vienu mirklīti.
Aploksnē ir trīs kartītes.
Izvēlieties vienu un parādiet sievietei foajē.
Atvainojiet, ka nepazinu.
Sveiki. Laipni lūdzu. Esat izvēlējies kartīti?
Vai zināt, kur ir Daniela?
Māksliniece.
Zinu tikai, ka viņa ir tur kaut kur dziļāk. Atvainojiet.
Jūsu durvis būs ar otro numuru.
Lūdzu, pārējās kartītes atstājiet aploksnē un paturiet līdz izstādes beigām.
- Jā. - Izbaudiet!
SOĻI ATBALSOJAS ATMIŅĀ CAURI EJAI, PA KURU MĒS NEGĀJĀM,
PRETĪ DURVĪM, KURAS TĀ ARĪ NEATVĒRĀM. T. S. ELIOTS
Tā esi tu.
Dzirdēju, tu reģistrējies.
Kur ir Čārlijs?
Kāds Čārlijs?
Mīļā, tev ir izdevies.
Klau, ir klāt The Times.
Skaidrs. Labi. Piedod. Alīsij, tas ir Džeisons Desens.
Džeison, tā ir Alīsija Čenija, mana aģente.
Džeisons, kas iedvesmoja šo izstādi?
Jā.
Es tā lepojos, ka esmu tavs draugs.
Sveika. Izskatās fantastiski.
Paldies. Skat, kas te.
Raian?
Jā. Labi. Ejam.
Puiši, atvainojiet.
Man jābūt labai namamātei, bet man būs mazāka sanākšana
- pie manis vēlāk. Būsiet? - Jā.
- Džeison? - Jā. Es nelaistu to garām.
Nu, sasodīts, kur, pie velna, tu biji?
Dzirdēju, ka tu aizgāji pa pieskari un tevi ieslodzīja.
Lai gan dzirdēju arī, ka pārcēlies uz Kostariku un kļuvi par zemnieku.
Un dzirdēju, ka esi miris.
Nu, es noteikti neesmu miris, tāpēc...
Ei, kādi bija tie savienojumi, kurus es tev pagājušā gadā izgatavoju?
Savienojumi? Kādi savienojumi?
Labi. Klau, es zinu...
Saprotu, ka esi konfidencialitātes līgumu aprakts, Džej,
un negribu būt krāns,
bet es pa kluso veicu daudz darba tev un Velocity.
- Un... - Velocity?
Tu teici...
Tu teici - Velocity, tātad tu zini to vietu.
Ko tu dari?
Kas tas ir? Kas tas ir par sviestu?
- Ko tu dari? - Vienkārši... Neesam beiguši.
Sveiki. Atvainojiet.
Sveiciens visiem. Palūgšu brīdi uzmanības.
Es tikai gribu pateikt dažas lietas.
Dažreiz mēs sev uzdodam svarīgus jautājumus:
"Kas es esmu? Kas es varētu būt?
Kas es būtu bijis, ja Bulls būtu uzveikuši Pistons
1990. gada basketbola finālspēlē?"
Tikai jautāju.
Mēs visi zinām, ka mūsu dzīvi nosaka mūsu izdarītās izvēles.
Un, lai gan manā dabā nekad nav bijis nožēlot,
atzīšu, ka mani māc zināma ziņkāre par neizvēlētajiem ceļiem.
Šovakar katrs no jums izdarījāt izvēli,
kas noteica to, kādu manas izstādes versiju jūs redzējāt.
Jums vēl jābūt kartītēm, kuras neizvēlējāties.
Tās ir arī biļetes, un varat tās izmantot, lai atgrieztos
nākamā mēneša laikā un izvēlētos citu ceļu.
Varbūt, lai noskaidrotu, vai zāle tiešām zaļāka.
Paldies manai brīnišķīgajai komandai. Jūs to darījāt iespējamu. Paldies.
Un paldies visiem, ka šovakar atnācāt. Tas man ir ļoti svarīgi.
- Salud. - Salud.
Un kur vēl to izstādi izrādīs?
Nu, Ņujorkā un tad Bostonā,
un nākammēnes tā tiks atklāta Losandželosā.
Tāpēc varbūt aizlidošu apskatīties.
Nu, varbūt došos kopā ar tevi.
Zini, varam uz visu vīkendu.
Nopietni?
Kāpēc ne?
Nu, man tas ļoti patiktu.
Viņš man šodien zvanīja.
Raians?
Jā. Viņš gribēja zināt, vai mēs pārrunājām darba piedāvājumu.
Atvests ēdiens.
Drīkstu ēst vēlāk? Daži draugi iet uz skeitparku.
Kas tur būs?
Bruka, Drū, Adams un Mišela.
Labi.
Tiešām negribi pirms tam ko ieēst?
- Jā, būs labi. - Labi, esi līdz desmitiem atpakaļ.
Jā. Paldies.
- Ei, mazais. - Jā?
Varbūt šovakar pasaki Brukai.
- Ko tad? - Ka viņam viņa patīk.
Pilnīgi nepiekrītu.
Nu, attiecības ir kā pārrunas,
un tas, kurš sāk pirmais, it kā zaudē.
Mīļais, tas ir cinisks skatījums uz mīlestību.
Kurš te runā par mīlestību?
Vienkārši parādi, ka esi ieinteresēts, un... bet neuzliec sirdi uz paplātes.
Tad tā kā būt atturīgam?
Atturīgam.
Jā. Pareizo atturīguma pakāpi.
Bet vēsā mierā.
Izklaidējies! Esi tu pats!
- Jā. - Izklaidējies!
- Jā, paldies. - Jā.
Kas tas bija?
Ko?
Parādi man atturību. Kā izskatās atturība?
Nu...
Nē.
- Ei. - Ei.
Gribi?
Nu...
tagad mēs esam trijatā.
Stāsti!
Kur tu biji?
Pieņemsim...
Pieņemsim?
Ak vai.
Zinātnieks, fizikas profesors...
- Labi. - ...viņš ir precējies
ar savu sapņu sievieti, un viņiem ir dēls.
Un viņiem visiem ir laba dzīve.
Līdz kādu vakaru tas vīrietis aiziet uz bāru.
Viņš tur tiekas ar senu koledžas draugu, kas ieguvis prestižu balvu.
Bet, ejot mājās, kaut kas atgadās.
Viņš mājās nepārnāk.
Kad viņš atgūst pilnu apziņu,
viss ir mainījies.
- Smadzeņu audzējs, galvas trauma? - Datortomogrāfija saka, ka nē.
Varbūt tā ir kā daudzlīmeņu izjokošana ar dziļviltojumu.
Piecu stundu laikā ir pilnībā pārveidota viņa māja.
Es nerunāju par citām gleznām pie sienām.
Jaunas mēbeles, jaunas ierīces,
pārvietoti gaismas slēdži, sienas citās krāsās.
Neviena izjokošana nevarētu būt tik sarežģīta.
Un, ziniet, kāda būtu jēga?
Cik LSD tas vīrs sadzēries?
Tas šķiet noteicošais.
Labi. Tad es nezinu. Izklausās, ka viņš ir jucis.
Es neesmu jucis.
Šovakar tava aģente teica, ka esmu iedvesmojis tavu izstādi.
- Jā. - Kādā ziņā?
Mēs sen nebijām tikušies,
un ne no šā, ne no tā tu vienu vakaru uzradies.
Teici, ka domāji par mani. Tu tiešām to neatceries?
Tu man pateici,
ka mūsu esamību nosaka izvēles.
Tu teici, ka mūsu izvēles rada pasaules.
Un tādēļ teorētiski
mēs reizē apdzīvojam nebeidzamu skaitu šādu pasauļu.
Tu man pateici, ka šajā pasaulē
tavs sliktākais lēmums bijis tas, ko pieņēmi attiecībā uz mani.
Es pateicu,
ka mēs bijām kopā pirms daudziem gadiem
un ka es tevi mīlēju.
Es vienmēr tevi mīlēšu.
Bet tagad mēs esam draugi.
Man ir cita dzīve, un tev arī.
Mēs ilgi runājāmies.
Tu sāki stāstīt par savu pētījumu un minēji slepenu projektu.
Un tu pateici ko pārsteidzošu, tāpēc es to skaidri atceros.
Tu pateici, ka droši vien mani vairs nekad neredzēsi.
Kad pirmīt tevi satiku,
tavs pirmais jautājums bija: "Kur ir Čārlijs?"
Kas ir Čārlijs?
Mūsu dēls.
Ko?
Tas ir man zināmais.
Mēs dzīvojam ķieģeļu mājā Loganskvērā.
Mums ir 15 gadus vecs dēls Čārlijs.
Labi, vecīt. Tas nav smieklīgi. Kāpēc tu ko tādu saki?
Raian?
Tu esi slavens neirozinātnieks.
- Es? - Ieguvi Pāvijas balvu.
Lasi lekcijas visā pasaulē.
Tas ir pilnīgs sviests.
Absolūti.
Zini, Džej, es domāju, ka tev jāizēd maiss ar pimpjiem.
Un, lūdzu, ļauj tos vispirms uzsildīt mikriņos,
lai tie mutē ir jauki un karsti, sasodīts.
Ej dirst. Tiešām, vecīt.
Raian. Paklausies, vecīt.
- Raian! Es nenesu cauri. - Ko?
Es neesmu zaudējis prātu. Es zvēru.
Es dzirdu.
Man šis tas jānokārto.
- Jā. - Vai gribi, lai viņš iet prom?
- Viss kārtībā. - Jā? Labi. Skaidrs.
Tu rīt atgriezīsies nomazgāt traukus, jā?
- Ei. Lieliska izstāde. - Viss kārtībā. Jā.
- Paldies. - Jā. Paldies.
Piedod.
Kāpēc tu tīri ar manu zobu birsti?
- Ei. - Ei.
Tev tiešām nevajadzēja nopūlēties.
- Es varēju palikt viesnīcā. - Nē.
Nē, tu paliksi te pie manis. Un punkts.
Tavas drēbes mazgājas. Noliku te tās, ja gribi.
Paldies.
Kura tās ir?
Mana iepriekšējā puiša.
Tiešām nezinu, kāpēc vēl tās glabāju, bet...
- Tās ir ļoti smalkas. - Tāpēc, ka es...
O, jā. Tās ir smalkas.
Kad tu aizgāji uz slimnīcu,
ko viņi domāja, kas tev kaiš?
Viņi nezina.
Viņi teica, ka manā organismā ir dīvainas zāles, kuras es neesmu dzēris.
Gribēja ielikt psihiatriskajā slimnīcā.
Labi. Tu tiešām domā, ka tas šobrīd nebūtu labākais?
Man nevajag psihiatra palīdzību. Man tikai vajag atbildes.
Jā.
Zinu, tu domā, ka esmu zaudējis prātu.
Paguli.
Ei.
Piedod, es negribēju tevi izbiedēt.
Tu ej prom?
Jā. Šodien trenējos.
Nu protams.
Vari izņemt no saldētavas vistu un ielikt izlietnē?
Tai jāatlaidinās.
- Jā. - Labi. Paldies. Uz redzi.
Lai tev forši!
Paldies.
Draudziņ. Kā iet?
- Sveiks, Raian. - Sveiks.
Daniela teica, ka tu zvanīji. Tu tagad zvani manai sievai?
Jā, es... Nu, es domāju, ka viņa būs pamatīgā sajūsmā.
- Labi. Klausies, Raian. - Ko?
Ļauj man pateikt skaidri un gaiši, labi?
Man patīk mana dzīve Čikāgā, un es nebraukšu prom.
Tā ka es atsaku to darbu.
Labi?
- Atsaki... Labi. - Tad...
Nu velns, vecīt. Piedod, ka pārkāpu robežu.
Jā, nu, tā bija gan.
Nu velns, vecīt. Labi.
- Labi. - Labi, es tevi saprotu, vecīt.
Labi.
Hallo?
Sveika.
Ak dievs. Džeison. Tev viss labi?
Es nezinu.
Kur tu esi?
Es tūlīt iešu iekšā psihiatriskajā slimnīcā.
Kaut tu man ļautu tev palīdzēt.
Domāju, man jāparunā ar kādu, kurš mani nepazīst.
Kurā slimnīcā?
Man tā nešķiet laba doma.
Nu, pēc būtības tā ir mana māja.
Nē.
Mūsu mājā
ir tā fotogrāfija ar ūdenskritumu.
Vienīgi tajā esam mēs ar tevi un Čārliju.
Es nekad neesmu tur bijusi.
Mēs tur devāmies pirms pieciem gadiem.
Tas bija labākais ceļojums mūžā.
Džeison, viņa izklausījās nobažījusies...
pa telefonu.
Jāļauj viņai palīdzēt.
Šī ir mana dēla istaba.
Vismaz būtu jābūt.
Mūsu dēla...
kuram patīk anime.
Skeitbords.
Viņam patīk kāda meitene. Viņš... Nu zini. Nu taču.
Viņš zīmē vājprātīgas ainavas, kas tev patīk.
Piecpadsmit gadu, jau pēta mākslas skolas,
un tu ar viņu ļoti lepojies, jo viņam ir tavs talants.
Klau...
kad es tev pateicu, ka esmu stāvoklī,
tu teici, ka tev vajag laiku to apdomāt.
To es atceros.
Un tad nākamajā dienā tu atnāci uz mani dzīvokli
un pateici, ka esi aizņemts ar savu pētījumu.
Tu pateici, ka nākamo dzīves gadu vadīsi tīrā laboratorijā
un ka es esmu pelnījusi ko labāku.
Ka mūsu bērns pelnījis ko labāku.
- Nē. - Es izvēlējos neaudzināt viena.
Mēs gājām katrs savu ceļu, un tā tas notika.
Tā nenotika. Notika tā: es par to padomāju
un pateicu, ka mūža beigās
labāk gribētu atmiņas par tevi, nevis aukstu, sterilu laboratoriju.
Nē. Tu teici, ka neesi gatavs.
Neesmu tā teicis.
Tu nes mani cauri?
Vai arī staigāju pa tumšu māju ar kādu, kurš zaudējis prātu?
Nē, es tev saku taisnību.
Mums jāiet prom.
Piedod...
par to, kas, kā tu saki, ar mums notika.
Tas bija pirms veselas mūžības.
Un par šo visu. Proti...
Es negribu tevi biedēt.
Es vienkārši nesaprotu, kā tava patiesība nav mana patiesība.
Es nespēju tās samierināt, es...
Es zinu, ka man ir atmiņas par garu laulību ar tevi,
kas...
es zinu, izklausās pilnīgi vājprātīgi.
Es tikai zinu, ka es tev nemelotu.
Es īsti nezinu, ko tas nozīmē, bet...
es tev ticu.
UZDEVUMA IZKLĀSTS
PROTOTIPS BALSTA + IZOLĀCIJAS RĀMIS
PAMATNĒ ELEKTRISKĀS SHĒMAS KONTROLE
CAUR SIENĀM IET KABEĻI
ŠAURA APAKŠA MAZINA STATISKOS TRAUCĒJUMUS
Velns un elle.
- Ko? - Viņš to paveicis.
Maitasga... Viņš to paveicis.
Ko viņš paveicis?
Ko centos paveikt es.
Vājprātīga teorija.
Vājprātīga.
Ja nu Džeisons, kurš dzīvoja šajā pasaulē un ieguva Pāvijas balvu,
kura mājā mēs šodien bijām, kuru visi uzskata par mani...
ja nu viņš radīja
manas kastes lielāku versiju,
kas varētu novietot ne tikai daļiņu,
bet īstu cilvēku superpozīcijā?
Kasti, kas ļautu cilvēkam ceļot
pa vairākām realitātem kvantu fizikā.
Un ja nu viņš izmantoja to kasti, lai atceļotu uz manu pasauli?
Ja nu...
cilvēks, kurš mani nolaupīja...
esmu es pats?
Kā tas varētu būt tu?
Ne gluži es. Manis versija.
Kā... Labi, iedomājies,
mēs ar viņu pirms daudziem gadiem bijām viena persona,
līdz brīdim, kad tu paliki stāvoklī.
Tad mēs sadalījāmies un nonācām katrs savā visumā.
Mēs sadalījāmies, jo es izvēlējos būt ar tevi,
bet viņš izvēlējās darbu,
kas noveda līdz tās kastes izgudrošanai.
Ja nu šajā mirklī
es esmu viņa pasaulē...
un viņš ir manējā?
Bet kāpēc lai tu to sev nodarītu?
PIRMDIENA, 7. OKT. ČĀRLIJA 16. DZIMŠANAS DIENA
Priecājos, ka atradi ceļu pie manis.
Es arī.
Kas tas?
Tas ir pierādījums.
Kā?
Ka es neesmu traks.
Zini, ar laiku iespiedums no laulības gredzena izzudīs,
un manas atmiņas būs vienīgās paliekas
par manu agrāko dzīvi.
Tā ka tas man ir atgādinājumam, kas ir īsts
un pie kā man jāatgriežas mājās.
- Ei. - Ei.
Vēl augšā?
Jā.
Gribi nokāpt lejā?
Pastāsti man par mums!
Par mums?
Labi.
Ar ko lai sāku?
Precējāmies bērna dēļ,
kas sadusmoja daudzus cilvēkus.
Tad mums bija brīnišķīgas svinības,
kas bija lieliski.
Un tad ne pārāk ilgi pēc tam mēs kļuvām par vecākiem.
Pāris pirmie gadi bija sarežģīti.
- Kļuva grūti. Ļoti grūti. - Kāpēc?
Zini, kā tas ir. Varbūt tu nezini.
Bet dzīve mēdz vienkārši...
samalt.
Un,
zini, mūsu prioritātes mainījās.
Proti, es mazāk biju laboratorijā. Tu mazāk biji darbnīcā.
Es galu galā zaudēju savu finansējumu,
un tu galu galā beidzi gleznot.
Es beidzu gleznot?
Jā.
Tad kādi mēs esam? Nu, garlaicīgi?
Es to tā neuztveru. Tas ir...
Labi. Kā tu to uztver?
Mēs izveidojām kopīgu dzīvi.
Vai es esmu laimīga?
Jā.
Mums ir bijuši skarbi posmi, bet jā. Jā.
Un tu arī esi mans labākais draugs.
Kāds ir sekss?
Ak dievs. Tu tiešām sarksti?
Tas ir tik dīvaini.
- Slikts? - Nē.
Nē.
Piedod.
Nē.
Hallo?
Kas zvana?
Nolika.
Ei. Lūdzu, nevajag.
Es iešu līdzi. Viņai ar to nav nekāda sakara.
Nomet telefonu. Ko es teicu?
Daniela, dari, kā viņa liek!
Nē. Daniela.
Daniela. Nē. Daniela.
Nē.
Daniela.
Tulkojusi Laura Hansone