PAGAL BLEIKO KRAUČO ROMANĄ
Jau papilstėm paskutinį kartą. Atleiskit.
Labas.
Tu mane pažįsti, tiesa?
Nemanau.
Liaukis, Metai.
Iš kur mane pažįstate?
Nes nuolat čia sėdžiu.
Aš nesu jūsų aptarnavęs.
Aš Džeisonas.
Gerai.
Šįvakar čia vyko vakarėlis, žmogau.
Pardavei mums butelį „Macallan Rare“.
Kalbate apie šitą?
Taip.
Visą savaitę nepardaviau jo nė lašo.
Tu atidarei galinę salę mano draugui.
Kaip gyvas nesu jūsų matęs.
Metai. Blemba, seni, tu mane gąsdini, girdi?
Nejuokinga. Tik pasakyk, kad žinai, kas esu.
Gerai. Štai ką jums pasakysiu.
Susiraskite pagalbos, blemba, ir nešdinkitės iš mano baro.
Maikai!
Kas nors nepatinka?
Ne.
- Ponas Desenas? - Taip.
Aš – gydytojas Randolfas. Kodėl šįvakar atvykote į priimamąjį?
Aš manau, kad kažkas negerai su mano smegenimis.
Kas čia?
Lorazepamas miegui.
Nors nusišauk.
Gerai, Džeisonai...
kur mes laikome sumautą kavą?
Atleiskite, kad pažadinau.
Ar žinote, kur esate?
Šv. Jono ligoninėje.
Labai gerai.
Turiu jūsų KT tyrimą, smegenys nepažeistos.
Auglių nėra.
Nežymūs sutrenkimai, bet nieko rimto.
Taip pat atlikome toksikologinį tyrimą.
Radome tai, ko dar nebuvau mačiusi.
Psichoaktyvių medžiagų mišinį.
Prašėte surasti jūsų šeimą.
Taip.
Čikagoje negyvena moteris vardu Daniela Desen,
o Šv. Petro vidurinėje mokykloje nesimoko Čarlis Desenas.
- Ne. - Norėčiau pakalbėti apie tai,
ką vakar pasakėte gydytojui Randolfui.
Sakėte...
„Tai buvo ne mano namas. Baldai buvo pakeisti.
Virtuvė visiškai perdaryta.“
Tikrai tuo tikite, Džeisonai?
„Džeisonas Ešlis Desenas, gimęs Denisone, Ajovos valstijoje.
Turi Čikagos universiteto bakalauro diplomą.
Tame pačiame universitete įgijo daktaro laipsnį.“ Kol kas tiesa?
Taip.
„Gavo mokslines stipendijas Harvarde ir Prinstone.
2010 m. laimėjo Pavijos premiją.“
Ir, pasak šio straipsnio, metus jūsų niekas nematė.
IEŠKO PREMIJOS LAIMĖTOJO, FIZIKO, DR. DŽEISONO DESENO,
PASKELBTO DINGUSIU.
DANIELA DESEN – PASKYROS
ADRESAS, TELEFONŲ NUMERIAI, EL. PAŠTO ADRESAI
DANIELA VARGAS – RAITVUDAS459
Ar esate kada nors gulėjęs psichiatrinėje ligoninėje?
Yra įstaigų, specialiai pritaikytų...
ARTĖJANČIOS PARODOS ADRESAS: RAITVUDO 459
...žmonėms, kuriems sunku suprasti,
kas yra tikra, o kas – ne.
Norėčiau pradėti nuo išsamaus būklės įvertinimo.
Ar jūs su tuo sutiktumėte?
Žinoma.
Ačiū, gydytoja.
Galbūt jis kažkur ten pasakoja visas mūsų paslaptis.
Turėtume kreiptis į policiją.
Netekome keturių žmonių, o tu nori atkreipti dar daugiau dėmesio į „Greitį“?
Ji teisi.
Jei būtum mokslininkas kaip Džeisonas, kur eitum?
Į ligoninę.
Gydytoja Holis...
- Atsiprašau, sveiki. - Sveiki.
Šiandien mano pirmoji diena,
ir norėjau paprašyti, gal paskolintumėte rašiklį.
Taip, žinoma. Prašom.
Tuoj pat grąžinsiu.
Sveikas, Džeisonai.
Labas.
1-A AUDITORIJA
Pirmasis termodinamikos dėsnis.
Atsiprašau. Tęskite.
Kas nors nori pamėginti?
- Tikrai? Niekas? - Koks buvo klausimas?
Apie termodinamikos dėsnius.
Pirmasis termodinamikos dėsnis
yra energijos tvermės dėsnis.
Jis teigia, kad energija negali būti sukurta ar sunaikinta.
Ką turiu galvoje, sakydama „energija“?
Energija gali būti apibūdinta kaip gebėjimas atlikti darbą,
kai darbas...
TERMODINAMIKOS DĖSNIAI
Toliau pratęsiu aš.
Ačiū, kad mane pavadavote. Atsiprašau, kad pavėlavau.
Jums truputį nuobodu...
ar jau viską žinote?
Viskas gerai. Man tai truputį nuobodu.
Tikrai.
Jūsų reikalas.
Žinote, į ką panašus tikras nuobodulys?
Į jūsų gyvenimą po penkerių metų, kai suprasite, kad nesiklausėte.
Ir dirbsite kitiems žmonėms, greičiausiai vidurinės grandies vadovui,
kuris išlies ant jūsų savo susierzinimą ir neviltį,
kol pardavinėsite gaminius ir paslaugas, kurie jums nė motais,
dirbdami tarptautinėje korporacijoje, kuri dėjusi skersą,
atleiskite už vulgarumą, ant jūsų.
Bet man jūs rūpite,
nes šią trumpą akimirką... Kuo tu vardu?
Railis.
Railis? Teisingai, Railis. Šią trumpą akimirką,
Raili ir visi kiti, vis dar naršantys telefonuose – padėkit juos –
galite sėdėti mano paskaitoje ir narplioti mūsų egzistencijos paslaptis.
Ir tai nuostabu.
Taigi...
Nesitikiu, kad suprasite viską.
Nesu žiaurus.
Bet tikiuosi, kad vertinsite gautą progą.
Įdėmiai klausykitės.
Ir tiek.
Kai jums ką nors pasakoju.
Pavyzdžiui, kad 1850 m.
genialus žmogus vardu Rudolfas Klauzijus...
KLAUZIJUS
Paskambink iš karto, vos tik ką nors išgirsi, gerai?
Taip, mes labai dėl jo nerimaujame.
Dėkoju.
LEITONAS VANSAS
Yra naujienų?
Ne. Dona paskambino į Šv. Jono ligoninę.
Džeisonas vakar buvo ten.
Dona nuskubėjo į ligoninę, bet Džeisonas jau buvo išėjęs.
Ji ką nors sužinojo apie jo būklę?
Ne. Bet bent jau žinome, kad jis neišvyko iš miesto.
- Kaip tau sekėsi? - Bergždžios pastangos.
O kaip dėl Rajeno?
Palikau žinutę.
Gerai. Klausyk, nesustok. Paskambink, vos ką nors išgirsi.
Gerai.
- Galiu pamatyti kvietimą? - Aš pažįstu menininkę. Ji...
Viešas atidarymas įvyks rytoj. Deja, šįvakar įleidžiam tik su kvietimais.
Taip, bet Daniela
- sakė, kad galiu ateiti. - Gerai. Kuo jūs vardu?
Desenas, Džeisonas.
Daktaras Desenas?
Taip.
Sekundėlę.
Voke yra trys kortelės.
Išsirinkite vieną ir įteikite ją viduje esančiai moteriai.
Atsiprašau, kad jūsų nepažinau.
Sveiki. Prašom užeiti. Išsirinkote kortelę?
Ar žinote, kur Daniela?
Menininkė.
Tik žinau, kad ji kažkur ten. Atleiskit.
Jūsų durys – numeris du.
Prašau kitas korteles įdėti į voką
ir pasilaikyti iki parodos pabaigos.
- Gerai. - Smagiai praleiskit laiką.
ATMINTYJE AIDI ŽINGSNIAI
KORIDORIUMI, KURIUO NEPERĖJOME,
LINK DURŲ, KURIŲ NEATVĖRĖME. T. S. ELIOTAS
Čia tu.
Girdėjau, kad atėjai.
Kur Čarlis?
Koks Čarlis?
Mieloji, tau pavyko.
Klausyk, atėjo iš „The Times“.
Aišku. Gerai. Atsiprašau. Alisa, čia Džeisonas Desenas.
Džeisonai, čia Alisa Čeni, mano agentė.
Džeisonas, įkvėpęs šią parodą?
Taip.
Labai didžiuojuosi, kad esu tavo draugas.
Labas. Atrodo fantastiškai.
Ačiū. Žiūrėk, kas atėjo.
Rajenai?
Taip. Gerai. Einu.
Atleiskit, vaikinai.
Turiu būti gera šeimininkė, bet vėliau mano namuose
- vyks mažesnis vakarėlis. Ateisit? - Taip.
- Džeisonai - Taip. Tikrai nepraleisiu.
Blemba, kur, po galais, buvai?
Girdėjau, tau pasimaišė, ir tave uždarė į palatą.
Bet dar girdėjau, kad išsikraustei į Kostą Riką ir tapai ūkininku.
Ir dar girdėjau, kad mirei.
Aš tikrai nemiriau, taigi...
Kaip suveikė tie mišiniai, kuriuos tau pernai pagaminau?
Mišiniai? Kokie mišiniai?
Gerai. Prašyčiau, žinau...
Suprantu, kad esi užspaustas konfidencialumo sutarčių, Džėjau,
ir nenoriu būti šikniumi,
bet neoficialiai nudirbau daugybę darbo tau ir „Greičiui“.
- Ir... - „Greičiui“?
Pasakei...
Pasakei „Greičiui“, taigi žinai tą vietą.
Ką tu darai?
Kas čia? Kas čia per šūdas?
- Ką tu darai? - Tiesiog... Mes dar nebaigėm.
Sveiki. Atsiprašau.
Sveiki visi. Jei galėčiau trumpam paprašyti dėmesio.
Tik noriu pasakyti kelis dalykus.
Kartais užduodame sau svarbius klausimus:
„Kas aš? Kuo galėčiau būti?
Kuo galėjau būti, jei „Bulls“ būtų įveikę „Pistons“
1990 m. konferencijos finale?“
Tik klausiu.
Visi žinome, kad mūsų gyvenimus ženklina mūsų pasirinkimai.
Ir nors nesu linkusi apgailestauti,
pripažįstu, kad kartais smalsauju apie nepasirinktus kelius.
Šįvakar kiekvienas iš jūsų rinkotės,
ir tai nulėmė, kurią mano parodos versiją pamatėte.
Turėtumėte tebeturėti korteles, kurių nepasirinkote.
Jos atstoja bilietus, su jomis galite bet kada grįžti
kitą mėnesį ir pasirinkti kitą kelią.
Galbūt sužinoti, ar išties žolė žalesnė.
Dėkoju savo nuostabiai komandai. Tai tapo įmanoma jūsų dėka. Ačiū.
Ir ačiū jums visiems, kad šįvakar atėjote. Man tai labai daug reiškia.
- Salud. - Salud.
Kur dar vyks paroda?
Niujorke, po to – Bostone,
o kitą mėnesį ji bus atidaryta Los Andžele.
Todėl turbūt skrisiu jos pažiūrėti.
Gal važiuosiu su tavim.
Žinai, galim kartu praleisti savaitgalį.
Rimtai?
Kodėl ne?
Aš labai norėčiau.
Jis man šiandien skambino.
Rajenas?
Taip. Norėjo žinoti, ar aptarėme darbo pasiūlymą.
Maistas paruoštas.
Galiu pavalgyti vėliau? Keli mano draugai eina į riedlenčių parką.
Kas ten bus?
Brukė, Driu, Adamas ir Mišelė.
Gerai.
Tikrai nenori prieš tai pavalgyti?
- Tikrai, ačiū. - Gerai, grįžk iki dešimtos.
Gerai. Ačiū.
- Ei, vaiki. - Ką?
Gal šįvakar pasakysi Brukei.
- Ką pasakys? - Kad ji jam patinka.
Visiškai nepritariu.
Santykiai yra derybos,
tas, kuris prabyla pirmas, savotiškai pralaimi.
Toks požiūris į meilę yra ciniškas, meile mano.
Kas kalba apie meilę?
Tiesiog parodyk, kad ji tave domina, bet neišsiduok.
Tai vaidinti abejingą?
Abejingą.
Taip. Išlaikyk pakankamą atstumą.
Bet būk ramus.
Pasilinksmink. Būk savimi.
- Gerai. - Smagiai pabūk.
- Gerai, ačiū. - Gerai.
Kas čia buvo?
Kas?
Parodyk man abejingumą. Kaip tai atrodo?
Maždaug...
Ne.
Nori?
Taigi,
likome tik mes trys.
Klok.
Kur buvai?
Hipotetiškai.
Hipotetiškai?
O varge.
Mokslininkas, fizikos profesorius...
- Gerai. - ...vedęs
savo svajonių moterį, jie turi sūnų.
Ir jie gražiai gyvena.
Kol vieną vakarą tas vyras nueina į barą.
Susitikti su senu draugu, studijų laikų bičiuliu, laimėjusiu prestižinę premiją.
Bet pakeliui į namus šis tas nutinka.
Jis namų nepasiekia.
Kai atgauna sąmonę,
viskas jau pasikeitę.
Smegenų auglys, galvos trauma?
Remiantis KT tyrimu – ne.
Gal tai koks nors pokštas su išmaniuoju vaizdo klastojimu?
Per penkias valandas atnaujinamas visas jo namo interjeras.
Ir kalbu ne tik apie paveikslus ant sienų.
Kalbu apie naujus baldus, buitinius prietaisus,
perkeltus šviesos jungiklius, kitokią sienų spalvą.
Pokštas negalėtų būti toks sudėtingas.
Kokia prasmė?
Kiek LSD suvartojo šis žmogus?
Atrodo, kad tai – svarbiausias faktorius.
Gerai. Tada aš nežinau. Atrodo, kad jam pasimaišė.
Aš ne pamišėlis.
Šįvakar tavo agentė sakė, kad įkvėpiau tavo instaliaciją.
- Taip. - Kaip?
Mes kurį laiką buvom nesimatę,
vieną vakarą tu nei iš šio, nei iš to atėjai čia.
Sakei, kad galvojai apie mane. Tikrai šito neprisimeni?
Pasakei man,
kad mūsų gyvenime svarbiausi yra pasirinkimai.
Sakei, kad mūsų pasirinkimai sukuria pasaulius.
Taigi, teoriškai,
mes tuo pat metu gyvename begalybėje pasaulių.
Sakei man, kad šiame pasaulyje
blogiausias tavo pasirinkimas buvo tai, ką nusprendei dėl manęs.
Aš pasakiau,
kad išgyvenome savo akimirką prieš daugybę metų
ir kad aš tave mylėjau.
Visada tave mylėsiu.
Bet dabar mes draugai.
Mano padėtis pasikeitė, tavo taip pat.
Mes ilgai kalbėjomės.
Tu pradėjai pasakoti apie savo tyrimą,
užsiminei apie slaptą projektą
ir pasakei tai, kas man įstrigo, todėl aiškiai prisimenu.
Pasakei, kad tikriausiai daugiau manęs nebepamatysi.
Kai prieš tai tave pamačiau,
pirmiausia manęs paklausei: „Kur Čarlis?“
Kas tas Čarlis?
Mūsų sūnus.
Ką?
Štai ką žinau.
Mudu gyvename dviaukščiame mūrinuke
Logano aikštėje.
Turime penkiolikmetį sūnų Čarlį.
Gerai, žmogau. Nejuokinga. Kodėl išvis apie tai užsiminei?
Rajenai?
Esi žymus neuromokslininkas.
- Tikrai? - Laimėjai Pavijos premiją.
Skaitai paskaitas visame pasaulyje.
Žiauri nesąmonė.
Visam pasauly.
Žinai, Džėjau, aš manau,
kad tau reiktų sušerti tavo kiaušus.
Prieš tai leisk man juos pašildyti mikrobangų krosnelėje,
kad sušiktai degintų burną.
Užsikrušk. Rimtai, žmogau.
Rajenai. Rajenai, paklausyk, žmogau.
- Rajenai! Aš tavęs nemaustau. - Ką?
Aš neišsikrausčiau iš proto. Garbės žodis.
Suprantu.
Turiu sutvarkyti kelis reikalus.
- Gerai. - Ar nori, kad jis išeitų?
- Viskas gerai. - Tikrai? Gerai. Puiku.
Grįši rytoj pabaigti tų patiekalų, ar ne?
- Paroda buvo puiki. - Man viskas gerai. Taip.
- Ačiū. - Taip. Ačiū.
Atsiprašau.
Kodėl valaisi dantis mano šepetėliu?
Tau tikrai nereikėjo vargintis.
- Galėjau apsistoti viešbutyje. - Ne.
Ne, liksi čia su manimi. Taškas.
Tavo drabužiai dabar skalbyklėje. Padėjau ten šitas, jei nori.
Ačiū.
Kieno jos?
Mano paskutinio vaikino.
Tikrai nežinau, kodėl jas pasilikau, bet...
- Nes jos labai prašmatnios. - Nes aš...
Taip. Prašmatnios.
Kai kreipeisi į ligoninę,
kas, jų manymu, su tavimi negerai?
Jie nežino.
Sakė, kad mano organizme buvo keistų vaistų, kurių aš nevartojau.
Jie norėjo mane uždaryti gydymui.
Gerai. Tikrai manai, kad šiuo metu tai – ne geriausia išeitis?
Man nereikia psichiatrų pagalbos. Tik reikia atsakymų.
Taip.
Žinau, tau atrodo, kad išprotėjau.
Pamiegok.
Atleisk, nenorėjau tavęs išgąsdinti.
Išeini?
Taip. Treniruotė.
Žinoma.
Gal išimtum iš šaldymo kameros vištą ir įdėtum į kriauklę?
Nes ji turi atšilti.
- Gerai. - Gerai. Ačiū. Iki.
Smagiai praleisk laiką.
Ačiū.
Mieliausias mano. Kas gero?
- Labas, Rajenai. - Labas.
Daniela sakė, kad skambinai. Dabar jau skambini mano žmonai?
Taip, aš... Tik pamaniau, kad ji labai apsidžiaugs.
- Gerai. Klausyk, Rajenai. - Kas?
Tiesiog pasakysiu labai aiškiai, gerai?
Man patinka mano gyvenimas Čikagoje, niekur nevažiuosiu.
Todėl darbo atsisakau.
Aišku?
- Atsisa... Gerai. - Taigi...
Šūdas, seni. Atsiprašau, kad persistengiau.
Taip, persistengei, blemba.
Šūdas, seni. Gerai.
- Gerai. - Gerai, supratau tave, seni.
Gerai.
Klausau.
Labas.
O Dieve. Džeisonai. Tau viskas gerai?
Nežinau.
Kur tu?
Aš tuoj nueisiu į psichiatrinę ligoninę.
Norėčiau, kad leistum tau padėti.
Manau, man reikia pasirodyti žmogui, kuris manęs nepažįsta.
Kurioje tu ligoninėje?
Nesu tikra, ar tai gera mintis.
Formaliai, čia mano namas.
Ne.
Mūsų name
turime tą krioklio nuotrauką.
Tik joje esame tu, aš ir Čarlis.
Nesu ten buvusi.
Nuvykome ten prieš penkerius metus.
Tai buvo geriausia kelionė gyvenime.
Džeisonai, ji atrodė sunerimusi,
kai kalbėjo telefonu.
Manau, turėtume leisti jai padėti.
Čia yra mano sūnaus kambarys.
Bent jau turėtų būti.
Mūsų sūnaus,
kuriam patinka animė.
Riedlentės.
Jam patinka mergina. Jis... Žinai. Nagi.
Piešia tuos keistus peizažus, kuriuos tu dievini.
Jam penkiolika, jis jau dairosi į meno mokyklas,
tu juo labai didžiuojiesi, nes jis paveldėjo tavo talentą.
Klausyk...
kai pasakiau tau, kad laukiuosi,
atsakei, kad tau reikia laiko pagalvoti.
Tą aš prisimenu.
O paskui kitą dieną atėjai į mano butą
ir pasakei, kad esi užsiėmęs savo tyrimu.
Sakei, kad kiti tavo gyvenimo metai bus praleisti sterilioje patalpoje
ir kad aš nusipelniau kažko geresnio.
Kad mūsų vaikas nusipelnė daugiau.
- Ne. - Nusprendžiau viena jo neauginti.
Mes pasukome skirtingais keliais, štai kas nutiko.
Viskas buvo ne taip. Buvo taip, kad aš apie tai pagalvojau
ir pasakiau tau, kad gyvenimo gale
verčiau prisiminčiau tave, nei šaltą, sterilią laboratoriją.
Ne. Sakei, kad nesi pasirengęs.
Niekad to nesakiau.
Tu mane maustai?
Ar vaikštau po tamsius namus su žmogumi, išsikrausčiusiu iš proto?
Ne, sakau tau tiesą.
Turėtume išeiti iš čia.
Apgailestauju,
dėl to, kas, kaip tu sakei, nutiko tarp mudviejų.
Tai buvo prieš šimtą metų.
Ir dėl viso šito. Turiu galvoje...
Nenoriu tavęs gąsdinti.
Tik nesuprantu, kaip tavo tiesa nėra mano tiesa.
Negaliu su tuo susitaikyti, aš...
Žinau, kad prisimenu visą mūsų santuoką,
o tai...
Žinau, kad skamba visiškai beprotiškai.
Tik žinau, kad tau nemeluočiau.
Nežinau, ką tiksliai tai reiškia, bet...
Tikiu tavimi.
MISIJOS APIBŪDINIMAS
DĖŽĖS PROTOTIPAS PARAMSČIAI + IZOLIACINIAI RĖMAI
ĮSTRIŽAINĖS / STATRAMSČIAI PAGRINDE YRA VALDYMO SCHEMA
PER SIENAS NUTIESTAS KABELIS
SIAURAS DUGNAS SUMAŽINA STATINIUS TRIKDŽIUS
Eina šikt.
- Kas? - Jam pavyko.
Šunsnu... Jam pavyko.
Kas pavyko?
Tai, ką bandžiau padaryti.
Beprotiška teorija.
Beprotiška.
O jei Džeisonas, gyvenęs šiame pasaulyje... laimėjęs Pavijos premiją,
kurio namuose buvome šiandien, kuriuo visi laiko mane...
O jei jis sukūrė
didesnę mano dėžės versiją,
kurioje ne tik dalelė,
bet visas žmogus galėjo atsidurti superpozicijoje?
Dėžę, kuri leistų žmogui keliauti
per daugialypes kvantinės fizikos realybes.
O jeigu jis pasinaudojo mano dėže, kad nukeliautų į mano pasaulį?
O jei...
žmogus, kuris mane pagrobė...
esu aš?
Kaip juo galėtum būti tu?
Ne visai aš. Viena mano versija.
Tarsi... Gerai, įsivaizduok,
kad jis ir aš buvome tas pats žmogus prieš daugelį metų,
iki tos akimirkos, kai tu pastojai.
Tada mes išsiskyrėme į savo skirtingas visatas.
Išsiskyrėme, nes aš pasirinkau būti su tavimi,
o jis pasirinko tęsti darbą,
todėl sukūrė dėžę.
O jei šią akimirką
aš jo pasaulyje...
o jis – manajame?
Bet kodėl tu šitaip su savim pasielgtum?
PIRMADIENIS, SPALIO 7 D. 16-AS ČARLIO GIMTADIENIS
Džiaugiuosi, kad suradai mane.
Aš irgi.
Kas čia?
Įrodymas.
Ko?
To, kad nesu pamišęs.
Matai, laikui bėgant vestuvinio žiedo žymė išnyks,
ir iš buvusio gyvenimo
man liks tik prisiminimai.
Todėl tai primena man, kas yra tikra
ir dėl ko turiu grįžti namo.
Dar nemiegi?
Taip.
Nusileisi?
Papasakok apie mus.
Apie mus?
Gerai.
Nuo ko pradėti?
Susituokėme, kai pastojai,
dėl to daugelis supyko.
Surengėme fantastišką vakarėlį,
puiki buvo šventė.
Neilgai trukus tapome tėvais.
Keleri pirmieji metai buvo sudėtingi.
- Buvo sunku. Labai sunku. - Kodėl?
Žinai, kaip būna. Gal ir nežinai.
Bet gyvenimas gali tave tiesiog...
palaužti.
Ir
pasikeitė mūsų prioritetai.
Vis mažiau dirbau laboratorijoje, tu vis mažiau laiko leidai studijoje.
Ilgainiui praradau finansavimą,
o tu galiausiai metei tapymą.
Aš nustojau tapyti?
Taip.
Tai mes nuobodūs?
Aš žiūriu kitaip. Tai...
Gerai. Kaip tu į tai žiūri?
Mes kartu sukūrėme gyvenimą.
Ar aš laiminga?
Taip.
Būdavo ir sunkių dienų, bet, taip. Taip.
Ir dar tu – geriausia mano draugė.
O kaip seksas?
O Dieve. Ar tu tikrai paraudai?
Tai taip keista.
- Prastas? - Ne.
Ne.
Atsiprašau.
Ne.
Klausau.
Kas čia?
Padėjo ragelį.
Paklausyk, prašau, nereikia.
Aš eisiu su tavimi. Ji čia niekuo dėta.
Padėk telefoną. Ką tau pasakiau?
Daniela, daryk, ką ji sako.
Ne. Daniela.
Daniela. Ne. Daniela.
Ne.
Daniela.
Išvertė Sandra Siaurodinė