BASERAT PÅ ROMANEN AV
Vi tog just sista beställningen. Tyvärr.
Hej.
Du känner väl mig?
Det tror jag inte.
Kom igen, Matt.
Hur känner du mig?
För att jag är här för jämnan.
Jag har aldrig serverat dig.
Det är Jason.
Okej.
Jag var på fest här i kväll.
Du serverade oss en flaska Macallan. Rare.
Den här, menar du?
Ja.
Jag har inte sålt en droppe på hela veckan.
Du... Du öppnade upp den bakre avdelningen för min vän.
Jag har aldrig sett dig förut.
Matt. Helvete, mannen, du skrämmer mig, okej?
Det är inte roligt. Säg bara att du vet vem jag är.
Okej. Lyssna på mig.
Sök hjälp, och försvinn för helvete från min bar.
Mike!
Blir det nåt problem?
Nej.
- Mr Dessen? - Ja?
Jag heter dr Randolph. Varför söker ni akutvård i kväll?
Jag tror att det är nåt fel på min hjärna.
Vad är det?
Lorazepam, att sova på.
Du måste skoja.
Okej, Jason...
...var förvarar vi vårt jävla kaffe?
Ledsen att väcka er.
Vet ni var ni är?
På John of God Hospital.
Mycket bra.
Jag har resultatet av er datortomografi, och ni har inga hjärnskador.
Inga tumörer.
Några ytliga blåmärken, men inget allvarligt.
Vi gjorde också en toxikologisk analys.
Vi hittade nåt jag aldrig har sett förut.
En psykoaktiv sammansättning.
Ni bad oss hitta er familj.
Ja.
Det finns ingen Daniela Dessen i hela Chicago,
och ingen Charlie Dessen inskriven på St. Peter High School.
- Nej. - Jag skulle vilja prata om
det ni sa till dr Randolph i går kväll.
Ni sa:
"Det var inte mitt hus Möblerna var utbytta.
Köket var helt ombyggt."
Tror du verkligen det, Jason?
"Jason Ashley Dessen, född i Denison i Iowa.
Kandidatexamen från University of Chicago.
Doktorsexamen från samma universitet." Stämmer det så här långt?
Ja.
"Forskarassistent på Harvard och Princeton.
Tilldelad Pavia-priset 2010."
Och enligt den här artikeln har ni inte setts offentligt på över ett år.
SÖKANDE EFTER PRISBELÖNTE FYSIKERN DR JASON DESSEN,
ANMÄLD SAKNAD.
DANIELA DESSEN - PROFILER
ADRESS, TELEFONNUMMER, E-POSTADRESSER
Har ni nånsin varit inlagd för psykiatrisk vård?
Det finns särskilda ställen...
KOMMANDE UTSTÄLLNINGAR
...för personer som har lite svårt att urskilja
vad som är verkligt och inte.
Jag vill börja med en full utvärdering.
Är ni öppen för det?
Absolut.
Tack, doktor.
Han kan finnas där ute och avslöja alla våra hemligheter.
Vi borde gå till polisen.
Vi har mist fyra personer, och du vill dra mer uppmärksamhet till Velocity?
Hon har rätt.
Om ni vore en vetenskapsman som Jason, vart skulle ni ta vägen?
Till ett sjukhus.
Dr Hollis...
- Ursäkta, hej... - Hej.
Det är min första dag här, och jag undrar om jag får låna en penna.
Visst. Här.
Jag kommer strax tillbaka med den.
Hej, Jason.
Hej.
FÖRELÄSNINGSSAL 1
...termodynamikens första huvudsats.
Förlåt. Fortsätt.
Nån som vill försöka svara?
- Verkligen? Ingen? - Vad var frågan?
Termodynamikens huvudsatser.
Första huvudsatsen är satsen om energikonservering.
Den hävdar att energi varken kan skapas eller förstöras.
Vad menar jag när jag säger energi?
Energi kan beskrivas som förmågan att utföra arbete
där arbete...
TERMODYNAMIKENS HUVUDSATSER
Jag tar över härifrån.
Tack för att ni hoppade in för mig. Förlåt att jag är sen.
Tycker ni att allt det här är lite tråkigt...
...eller kan ni redan allt?
Det är okej. Jag tycker att det är lite tråkigt.
Det är det.
Det är upp till er.
Vet ni hur verklig tristess ser ut?
Ert liv om fem år när ni inser att ni inte har varit uppmärksamma.
Och ni inser att ni arbetar för andra, troligen nån mellanchef
som tar ut sina frustrationer och sina kval på er
medan ni försöker sälja produkter och tjänster ni inte bryr er om
för nåt multinationellt bolag som egentligen inte bryr sig ett skit om...
...ursäkta mitt språkval... er existens.
Men jag bryr mig,
för för detta flyktiga ögonblick... Vad heter du?
Riley.
Riley? Just det, Riley. För detta flyktiga ögonblick, Riley,
och alla andra som sitter med mobilerna, lägg undan dem,
får ni sitta i ett klassrum och fundera på mystiken kring vår existens.
Och det är fantastiskt.
Så...
Jag förväntar mig inte att ni ska förstå allt.
Jag är inte en grym man.
Men jag förväntar mig att ni ska respektera möjligheten.
Vara uppmärksamma.
Det är allt.
Som när jag berättar saker för er.
Till exempel att det år 1850
fanns en lysande man vid namn Rudolf Clausius...
Ringer du mig direkt om du hör nåt?
Ja, vi är väldigt oroliga för honom.
Jag uppskattar det.
Har du hört nåt?
Nej. Dawn talade med nån på John of God.
Jason var där i går kväll.
Dawn ilade dit, men Jason hade redan stuckit.
Fick hon höra nåt om hans tillstånd?
Nej. Men åtminstone vet vi att han inte har lämnat stan.
- Har du hört nåt? - Inte ett knyst.
Och Ryan?
Jag lämnade ett meddelande.
Okej. Försök vidare. Ring så fort du hör nåt.
Det ska jag.
- Får jag se er inbjudan? - Jag känner konstnären. Hon...
Endast inbjudna i kväll, tyvärr.
- Ja, men Daniela sa att jag fick komma. - Okej. Ert namn?
Dessen, Jason.
Dr Dessen?
Ja.
Ett ögonblick.
Inuti kuvertet finns tre kort.
Välj ett och visa det för kvinnan där inne.
Förlåt, jag kände inte igen er.
Hej. Välkommen. Har ni valt ert kort?
Vet ni var Daniela är? Konstnären.
Bara att hon är där bakom nånstans. Ledsen.
Er dörr är nummer två.
Försegla resterande kort i kuvertet
och behåll dem till slutet av utställningen.
- Ja. - Mycket nöje.
FOTSTEG EKAR I MINNET
BORTÅT GÅNGEN SOM VI INTE FÖLJDE
MOT DÖRREN SOM VI ALDRIG ÖPPNADE. - T.S. ELIOT
Det är du.
Jag hörde att du hade checkat in.
Var är Charlie?
Vilken Charlie?
Älskling, du har lyckats.
Times är här.
Okej. Bra. Förlåt. Alesia, det här är Jason Dessen.
Jason, det här är min agent Alesia Cheney.
Jason som inspirerade utställningen?
Ja.
Jag är så stolt över att vara din vän.
Hej. Det här ser fantastiskt ut.
Tack. Titta vem som är här.
Ryan?
Ja. Okej. Kommer.
Förlåt, hörni.
Jag måste gå och vara en bra värdinna, men jag ska ha ett mindre samkväm
- hemma efteråt. Kommer du? - Ja.
- Jason? - Ja. Det missar jag inte.
Jäklar, var fan har du varit?
Jag hörde att du hade brakat ihop och blivit inburad.
Men även att du flyttat till Costa Rica och blivit jordbrukare.
Och jag hörde att du var död.
Tja, jag är definitivt inte död, så...
Du, hur funkade de där sammansättningarna som jag gjorde åt dig förra året?
Vilka sammansättningar?
Okej. Snälla, jag vet...
Jag förstår att du är begravd under ett berg av sekretessavtal, Jay,
och jag vill inte vara en skit,
men jag gjorde mycket jobb åt dig och Velocity bakom kulisserna.
- Och... - Velocity?
Du sa...
Du sa Velocity, så du känner till det stället.
Vad håller du på med?
Vad är det här? Vad är det här för skit?
- Vad gör du? - Bara... Vi är inte färdiga här.
Hej. Förlåt.
Hej, allihop. Om jag kunde få ett ögonblick.
Jag vill bara säga ett par saker.
Ibland frågar vi oss själva de stora frågorna.
"Vem är jag? Vem skulle jag kunna bli?
Vem hade jag kunnat vara om Bulls inte hade besegrat Pistons i finalen 1990?"
Bara frågar.
Vi vet alla att våra liv blir märkta av de val vi gör.
Och även om jag aldrig har varit mycket för ånger,
erkänner jag en viss nyfikenhet på vägen vi aldrig tog.
I kväll gjorde ni alla ett val
som avgjorde vilken version av min utställning ni upplevde.
Ni bör ha kvar korten ni inte valde,
samt två biljetter, så att ni kan komma tillbaka
när som helst nästa månad och ta en annan väg.
Kanske se om gräset verkligen är grönare.
Tack till mitt fantastiska team. Ni gjorde det här möjligt. Tack.
Och tack, allihop, för att ni kom i kväll. Det betyder mycket.
- Salud. - Salud.
Var kommer utställningen mer att visas?
New York och sen Boston, och den öppnar i Los Angeles nästa månad.
Så jag flyger nog dit för att se den.
Tja, jag kanske följer med dig.
Vi kan göra en helg av det.
Allvarligt?
Varför inte?
Det vore underbart.
Han ringde mig i dag.
Ryan?
Ja. Han ville veta om vi hade pratat om jobberbjudandet.
Maten är här.
Kan jag äta senare? Några av mina vänner ska till skateboardparken.
Vilka ska dit?
Brooke, Drew, Adam och Michelle.
Okej.
Säkert att du inte vill äta först?
- Ja, jag klarar mig. - Okej, var hemma till tio.
Ja. Tack.
- Hördu, gubben. - Ja?
Du kanske ska berätta för Brooke i kväll.
- Berätta vad? - Att han gillar henne.
Starkt oenig.
Alltså, relationer är en förhandling,
och den som talar först förlorar.
Det är en cynisk syn på kärlek, min kära.
Vem pratar om kärlek?
Visa henne bara att du är intresserad och håll tand för tunga.
Så, typ, var reserverad?
Reserverad.
Ja. Lagom reserverad.
Men cool.
Ha så kul. Var dig själv.
- Ja. - Ha så kul.
- Ja, tack. - Ja.
Vad var det där?
Vadå?
Visa mig reserverad. Hur ser reserverad ut?
Typ...
Nej.
- Hej. - Hej.
Vill du ha?
Så...
...nu är det bara vi tre.
Låt höra.
Var har du varit?
Hypotetiskt.
Hypotetiskt?
Jösses.
En vetenskapsman, fysikprofessor...
- Okej. - ...han är gift
med sin drömkvinna, och de har en son.
Och de har alla ett bra liv.
Till en kväll, då denna man går till en bar.
Han träffar en gammal vän, kursare, som har vunnit ett prestigefyllt pris.
Men på hemvägen händer det nåt.
Han kommer aldrig hem.
När han återfår sin fulla sinnesnärvaro,
har allt förändrats.
Hjärntumör, huvudtrauma?
Inte enligt datortomografin.
Det är kanske nåt slags strukturerat djupfejk-spratt.
Inom fem timmar är hela interiören av hans hus renoverad.
Och inte bara nya tavlor på väggarna.
Nya möbler, nya vitvaror,
flyttade strömbrytare, nya färger på väggarna.
Inget spratt skulle möjligen kunna vara så invecklat.
Och, jag menar, vad vore poängen?
Hur mycket LSD tar han?
Det verkar som en avgörande faktor.
Okej. Då vet jag inte. Det låter som om han är galen.
Jag är inte galen.
I kväll sa din agent att jag hade inspirerat din installation.
- Ja. - På vilket vis?
Vi hade inte setts på ett tag, och du dök plötsligt upp en kväll.
Sa att du hade tänkt på mig. Minns du verkligen inte det här?
Du sa...
...att vår existens är helt baserad på val.
Du sa att våra val skapar världar.
Så i teorin bebodde vi samtidigt ett oändligt antal av dem.
Du sa, att i den här världen
var det värsta valet du hade gjort, det du gjorde med mig.
Jag sa...
...att vi hade haft vårt ögonblick för alla de där åren sen
och att jag älskade dig.
Att jag alltid kommer att älska dig.
Men nu är vi vänner.
Jag är i ett annat skede, och det är du också.
Vi pratade länge.
Du började prata om din forskning och nämnde ett hemligt projekt,
och du sa nåt som gjorde intryck, så jag minns det väldigt tydligt.
Du sa att du förmodligen aldrig skulle se mig igen.
När jag såg dig tidigare,
så var det första du frågade: "Var är Charlie?"
Vem är Charlie?
Vår son.
Vad?
Det här är vad jag vet.
Du och jag bor i ett hus
i Logan Square.
Vi har en 15-årig son som heter Charlie.
Okej. Det är inte roligt. Varför skulle du ens nämna det?
Ryan?
Du är en berömd neuroforskare.
- Är jag? - Du vann Pavia-priset.
Du föreläser över hela världen.
Det här är oerhört stört.
Hela världen.
Vet du, Jay, vad jag tror är att du borde äta en påse kukar.
Och snälla låt mig mikra dem åt dig först så att de är varma och fina i din mun.
Dra åt helvete. Ärligt talat.
Ryan, hör på.
- Ryan! Jag djävlas inte med dig. - Vad?
Jag har inte blivit galen. Jag svär.
Jag hör dig.
Jag har en del att ta itu med.
- Ja. - Vill du att han går?
- Det är lugnt. - Okej?
Du kommer i morgon och diskar klart, va?
- Jag klarar mig. Ja. - Fantastisk utställning.
- Tack. - Ja. Tack.
Förlåt.
Varför använder du min tandborste?
- Hej. - Hej.
Du behövde inte göra dig besvär.
- Jag kunde ha bott på hotell. - Nej.
Nej, du stannar här hos mig. Punkt slut.
Dina kläder är i tvätten, så jag la några där om du vill ha dem.
Tack.
Vems är de här?
Min förra pojkväns.
Jag vet inte varför jag har dem kvar, men...
- För att de är så snofsiga. - För att jag...
Åh, ja. De är snofsiga.
När du var på sjukhuset, vad trodde de att felet var?
De vet inte.
De sa att jag hade några märkliga droger i blodet, som jag inte har tagit.
De ville få mig inlagd.
Okej. Är du säker på att det inte är det bästa just nu?
Jag behöver inte psykiatrisk hjälp. Jag behöver bara svar.
Ja.
Jag vet att du tror att jag har blivit galen.
Sov lite.
Hej.
Förlåt, det var inte meningen att skrämma dig.
Är du på väg ut?
Ja. Träningsdag.
Såklart.
Tar du ut kycklingen ur frysen och lägger den i diskhon? Den måste tina.
- Ja. - Okej. Tack. Vi ses.
Ha det så kul.
Tack.
Hej, polarn. Läget?
- Hej, Ryan. - Hej.
Daniela sa att du hade ringt. Ringer du min fru nu?
Ja... Jag trodde bara att hon skulle vara superexalterad.
- Okej. Hör på, Ryan. - Vad?
Låt mig vara väldigt tydlig, okej?
Jag gillar mitt liv i Chicago och tänker inte flytta.
Så det blir nej till jobbet.
Okej?
- Blir det n... Okej. - Så...
Fan. Förlåt att jag gjorde ett övertramp.
Ja, det gjorde du fanimej.
Helvete. Okej.
- Okej. - Okej, jag hör dig, mannen.
Okej.
Hallå?
Hej.
Herregud. Jason, är du okej?
Jag vet inte.
Var är du?
Jag är på väg in till ett mentalsjukhus.
Jag önskar du lät mig hjälpa dig.
Jag tror jag behöver prata med nån som inte känner mig.
Vilket sjukhus?
Jag vet inte om det här är en bra idé.
Tekniskt sett är det mitt hus.
Nej.
I vårt hus...
...har vi det där fotot av vattenfallet, men du, jag och Charlie är med på det.
Jag har aldrig varit där.
Vi åkte dit för fem år sen.
Det var en oslagbar resa.
Jason, hon lät orolig...
...på telefon.
Vi borde låta henne hjälpa.
Det här är min sons rum.
Åtminstone borde det vara det.
Vår son...
...som gillar anime.
Skateboarding.
Han gillar en tjej. Han är... Du vet. Kom igen.
Han ritar de där otroliga landskapsteckningarna du älskar.
Femton år gammal och tittar redan på konstskolor,
och du är så stolt över honom, för han har din talang.
Du...
...när jag berättade att jag var gravid, sa du att du behövde tid att tänka.
Det minns jag.
Och nästa dag kom du till min lägenhet
och sa att du var upptagen med din forskning.
Du sa att det närmaste året av ditt liv skulle tillbringas i en forskningssal
och att jag förtjänade bättre.
Du sa att vårt barn förtjänade bättre.
- Nej. - Jag valde att inte göra det ensam.
Vi gick skilda vägar, och det är vad som hände.
Nej. Det är inte vad som hände. Jag tänkte på det,
och jag sa till dig att jag i slutet av mitt liv,
hellre skulle ha minnen av dig än av ett kallt, sterilt labb.
Nej. Du sa att du inte var redo.
Det sa jag aldrig.
Djävlas du med mig?
Eller går jag runt i ett mörkt hus med nån som har blivit galen?
Nej, jag talar sanning.
Vi borde sticka härifrån.
Jag är ledsen...
...för det du säger hände oss.
Det var för en livstid sen.
Och för allt det här. Jag menar...
Jag vill inte skrämma dig.
Jag förstår bara inte hur din sanning inte är min sanning.
Jag kan inte förlika dem, jag...
Jag vet att jag har ett helt äktenskap fullt av minnen med dig,
vilket...
...jag vet låter fullständigt galet.
Jag vet bara att jag inte skulle ljuga för dig.
Jag vet inte exakt vad det betyder, men...
...jag tror på dig.
AFFÄRSIDÉ
LÅDPROTOTYP STÖD + ISOLERINGSRAM
DIAGONALA BJÄLKAR STOMME HYSER KONTROLLKRETSAR
KABLAR GÅR GENOM VÄGGAR
SMALARE BOTTEN MINSKAR STATISKA STÖRNINGAR
Det var som fan.
- Vad? - Han gjorde det.
Det var som... Han gjorde det.
Han gjorde vad?
Det jag försökte göra.
Galen teori.
Galen.
Tänk om den Jason som levde i den här världen, som vann Pavia-priset,
vars hus vi var i idag, som alla tror att jag är...
Tänk om han skapade
en större version av min låda
som kunde försätta inte bara en partikel
utan en faktisk människa i superposition.
En låda som skulle... skulle möjliggöra för en person att resa
mellan kvantfysikens mångfaldiga verkligheter.
Och tänk om han använde den lådan för att resa till min värld.
Tänk om...
...personen som kidnappade mig...
...är jag?
Hur skulle det kunna vara du?
Inte exakt jag. En version av mig.
Typ... Okej, föreställ dig
att han och jag är samma person för alla de där åren sen,
ända tills du blev gravid.
Sen skildes vi åt i våra egna separata universum.
Vi skildes åt för att jag valde att vara med dig,
och han valde att satsa på jobbet,
vilket ledde till skapandet av lådan.
Tänk om, i detta ögonblick,
jag är i hans värld...
...och han är i min?
Men varför skulle du göra så mot dig själv?
MÅNDAG 7 OKT CHARLIES 16-ÅRSDAG
Jag är glad att du hittade mig.
Jag också.
Vad är det här?
Det är bevis.
På vad?
Att jag inte är galen.
Så småningom kommer märket efter min vigselring att försvinna,
och mina minnen kommer att vara det enda som återstår
av det här livet som jag hade.
Så det är för att påminna mig om vad som är verkligt
och vad jag måste ta mig hem till.
- Hej. - Hej.
Fortfarande vaken?
Ja.
Vill du komma ner?
Berätta om oss.
Om oss?
Okej.
Var ska jag börja?
Vi hade ett hastbröllop...
...som gjorde många förbannade.
Sen hade vi en otrolig fest,
som var fantastisk.
Och sen blev vi föräldrar inte långt därefter.
De första åren var komplicerade.
- Det blev svårt. Riktigt svårt. - Varför?
Du vet hur det är. Eller kanske inte.
Men livet har ett sätt att bara...
...tära på en.
Och...
...våra prioriteringar förändrades.
Jag tillbringade mindre tid i labbet. Du tillbringade mindre tid i ateljén.
Jag förlorade så småningom min finansiering,
och du slutade så småningom att måla.
Slutade jag måla?
Ja.
Så är vi, typ, tråkiga?
Det är inte så jag ser på det. Det är...
Okej. Hur ser du på det?
Vi skapade ett liv tillsammans.
Är jag lycklig?
Ja.
Vi har haft våra svåra stunder, men ja.
Och du är också min bästa vän.
Hur är sexet?
Herregud. Rodnar du faktiskt?
Det här är så mysko.
- Är det dåligt? - Nej.
Nej.
Förlåt.
Nej.
Hallå?
Vem är det här?
De la på.
Hördu. Hör på. Snälla, låt bli.
Jag följer med dig. Hon är inte inblandad.
Släpp telefonen. Vad sa jag?
Daniela, gör exakt som hon säger.
Nej. Daniela.
Daniela. Nej. Daniela.
Nej.
Daniela.
Undertexter: Kristina Donnellan