Appi!
- Aeg? - Kaks minutit, 43 sekundit.
Persse!
Appi!
Issand.
Lahti! Tuli lahti!
- Segi läksid või? - Ma ei lase tal põgeneda.
Sul pole aimugi...
Vahet pole! Siin maailmas on minu jaoks kõik kadunud.
- Arvad, et Leighton tuleb meile järele? - Jah.
Kas sinu maailm on kusagil nende uste taga?
Teoorias küll.
Kuidas me selle leiame?
Mul pole aimugi.
Olen neid loetlenud. Ja see on 220. uks, millest möödusime.
Üks uks umbes kolme meetri järel.
Oleme läbinud üle poole kilomeetri.
Jah. Võimalik, et oleme kusagil taju piiril.
Et see ei ole päris?
Ei, on küll. Väga päris.
See võib olla meie mõistuse katse selgitada visuaalselt midagi,
mille mõistmiseks ei ole meie ajud täielikult välja arenenud.
- Superpositsioon. - Täpselt.
See koridor võib olla tõenäoliste reaalsuste läbilõige.
Kaome siit.
Vaatame, mida õppida saame.
Et meid oleks raskem leida.
Näita siia.
Kuule.
Mida kuradit?
Tuhk.
Issand jumal.
Mis siin juhtus?
Ma ei tea.
Oh sa raisk.
Lähme!
Oi jumal.
Kõik korras?
Mida kuradit? Persse küll.
PÕHINEB BLAKE CROUCHI RAAMATUL
See auto on üks romu, mis?
Jah. Ega ta suurt rõõmu ei tee.
Peaks ehk selles osas midagi ette võtma.
- Ära aeglusta. Ei, anna gaasi. - Kindel?
Jah. Jõuad küll.
Hästi.
- Mis on? - Ei midagi.
Käsid mul tavaliselt alati ristmikul aeglustada.
Selles punases oli kollast varjundit.
Kuidas 16. eluaasta sind kohtleb?
Ma ei tea. Kõik on sama nagu eile.
Eks see jõuab kohale, kui lõpuks juhiloa saan.
Jah. Tähistame.
Mis plaanid meil tänaseks on?
Teeme ilmselt sama, mida alati.
Ei midagi erilist.
Kuule, tahan sulle midagi öelda.
Täna on ikkagi sinu päev.
Aitäh.
Neid on 50.
Nüüd 48.
GPS toimib.
Satelliidid on vist veel orbiidil.
Oleme vist samas kohas, kus Velocity minu maailmas on.
Hästi. Nii et kasti koordinaadid ei muutu.
See on loogiline. Lihtsalt ümbritsev maailm.
Jah. Jah.
Nonii.
Mida sa otsid?
Mingisugust juhtimisvahendit.
Siin on ainult ukselink.
See on lihtsalt kast.
See?
Mis mõttes lihtsalt kast?
- Kuidas see töötab? - Ma ei tea. Ütle sina.
Sina ehitasid selle.
Vabandust.
Mina olen see, kes õpetab ülikoolis füüsikat.
Süstal on valmis.
See pole nii hull kui esimene kord.
Keha harjub sellega kiirelt.
Kõik kombes?
Kuhu see viib?
Kui me läheksime otse edasi, kuhu me välja jõuaksime?
Multiversum on piiritu.
Ma arvan, et lõppu ei olegi.
Jason!
Amanda!
Jason!
Loeng on valmis.
Aitäh. Seda ei lähe vaja.
Hästi, tähelepanu, võtke kaustikud välja.
Täna teeme tunnikontrolli.
Tõmmake kaustikutest üks leht välja, kirjutage servale nimi
ja seejärel numbrid ühest kümneni.
Jah.
Keegi ei kasuta enam kaustikuid, mul on ainult arvuti.
Mis sul praegu ekraanil on?
Mis tal ekraanil on?
YouTube.
Kukud aine läbi.
Tõsiselt?
Mul on ka ainult arvuti.
Mida sa vaatad?
Kukud aine läbi.
Kõik teised, kellel on ainult arvuti või muu seade, kukuvad ka läbi.
Teate mis? Oodake.
Õnn kaasa.
Oodake! Kuhu te... Dr Dessen?
Jason.
Su assistent kirjutas mulle just, et lõhkusid tunnis pudeli ja tormasid välja.
Ei tormanud. Jalutasin.
Mida paganat sa korraldad?
Klassi ees olemine on kui aeglane surm. Ma lahkun.
Nii ei saa.
Saan küll.
Tegelikult teen, mida iganes tahan.
Samad koordinaadid?
Jah.
Hästi.
Niisiis, nüüd me teame, et side uste
ja nende maailmade vahel püsib preparaadi mõju ajal.
Atmosfääri polnud.
See ei saa päris olla. Ei saa.
Amanda. Kuule!
Kuule!
Amanda! Kuule!
Jää seisma!
Amanda!
Sellel peab lõpp olema.
Ütlesin ju, et lõppu pole!
Miks me neid haigeid maailmu näeme?
Sest see on multiversum,
kõik, mis võib juhtuda, juhtub.
Kusagil siin koridori peal on versioon sinust ja minust,
kes ei jõudnud kasti, kui sa mul põgeneda aitasid.
Lõputult võimalusi.
Lõputult.
Preparaadi mõju hakkab läbi saama.
Jah. Seepärast peame hakkama probleeme ühekaupa lahendama.
Meil on varsti toitu ja vett vaja.
Nii et hakkame lihtsalt uksi avama
ja loodame, et mõni neist meenutab kodu.
Olemegi vist kohal.
Kuidas me välja saame?
Ma ei tea, proovime. Siiapoole.
- Jason, oota. - Oot, Leighton.
- Tal ei olnud sellega mingit pistmist. - Tõesti?
Mina sundisin teda. Minu süü.
- Ta sundis sind? - Jah.
Sest ma tunnen sind juba ammu
ja varem pole sa küll kellegi sunnile allunud.
Ma ei lase sul inimestele aina viga teha, Leighton.
Amanda.
Mulle aitab, raisk.
Leighton.
Me peame minema.
Sellisel juhul...
Ei!
Lähme.
Amanda.
Kuule, kõik on korras.
Sa oled turvalises kohas. See polnud sina.
Teda lahutab minust umbes kolm tundi.
Amanda, see oli teine Amanda, teine Jason.
Nad põgenesid ilmselt mitu tundi hiljem.
Peame edasi üritama.
Mingit loogikat pole.
Peab olema.
Me lihtsalt ei saa aru.
Su Jasonil polnud ühtegi teooriat, kuidas seda juhtida?
Ei. Kui ta teadiski, siis mulle ta ei rääkinud.
Persse see.
Kuule, Amanda!
Amanda!
Kuule!
Amanda!
Kuhu sa lähed?
Jää seisma!
Ma ei saa enam sekunditki seal koridoris veeta!
Me külmume surnuks!
Peame tagasi minema!
Ma ei näe midagi.
Tule, peame varjualuse leidma. Tule!
Tule!
Pea vastu.
Püsi ärkvel.
Peame sind üles soojendama.
Nonii.
Olgu.
Hästi.
Tulen kohe tagasi.
Halloo?
On siin keegi?
Persse.
TIKUD
Jason!
Persse!
Palun.
Ma ei tea, kuhu kuradi...
Sina või, Jay?
Kuidas läheb, mees?
Ära pane tähele, mul on eilsest peost ikka kerge pohmell.
- Tšau. Vaata aga. - Tšau.
Jah.
Su sõnum üllatas mind.
Kas sa usuksid, kui ütleksin, et igatsen oma kolledžisemu?
Ei.
Võtad tilga?
- Miks mitte? - Jah.
Kas sellega harjub?
Harilikult ma isegi ei märka seda.
Terviseks, kuningas.
- Terviseks. - Jah.
Mul oli väga kahju su vanaisaga juhtunust kuulda.
Aitäh.
Kuidas pereäri siis edeneb?
Seda pead mu isalt küsima.
Velocity oli alati tema teema.
Nii et te ei suhtle ikka?
Jah. Ma pole selle jobuga viis aastat rääkinud.
Ikkagi, su käsi käib ka päris hästi.
Pärandus mängib oma osa.
- Jah. - Leighton...
nii tore on sind näha.
Jah?
Sind on ka tore näha, semu.
Aga mida perset sa siit otsid?
Loobusin õpetamisest.
Tahtsin oma alustatu lõpule viia.
Nagu me kõik.
Mida see sinu puhul tähendab?
Alustuseks saan perega rohkem aega veeta.
Jah. Hästi.
Hästi.
Tore. Oled sa viimasel ajal Ryan Holderit näinud?
- Siin-seal. - Jah?
Tead, tal on päris hea aasta.
Jah, tuli kolme kuu eest siia.
Otsis oma uuele ettevõttele rahastust.
Nii et ma olen sinuga aus, eks?
Sa töötad kindlasti millegi suurepärase kallal.
Kui tahad koos aega veeta, vestelda, olen olemas.
Aga praegu ei investeeri ma mitte millessegi.
Eriti kehtib see sõprade kohta. Ära solvu. Kipub käest minema.
Hästi?
Selleks sa ju tulid, mis?
Otsustasid lõpuks ise midagi luua?
Räägi, mis sul täna plaanis on?
Ei midagi. Mul pole elu lõpuni ühtegi plaani.
Tahan sulle midagi näidata.
Ah sa perse.
Ära muretse.
Ma ei toonud sind siia surema...
või tõin?
Naljakas.
Nagu ma ütlesin, mis see ka poleks, ma ei investeeri, nii et...
Terekest. Mis see on?
Üks väga eriline psühhotroopne aine.
Näita siia.
Psühhotroopne.
Jah. Mida see teeb?
Tuleb proovida.
Hea küll, salud.
Olgu, lähme. Aega on vähe.
Rahu. Rahulikult.
Mis pagan see on?
See aine.
Esimene kord mõjub rängalt.
- Jah? - Jah.
Hei.
Ongi kõik?
Jah, osa sellest.
- Jah. - Olgu, lähme.
Mis asi see veel on, raisk?
Mu kast.
Ehitasid selle siia?
Asi on veidi keerulisem.
Mida see teeb?
Lihtsam on näidata.
Nalja teed, jah?
Ei.
Tule sisse.
Näed.
Aitäh.
Kast on kadunud.
Lume alla mattunud.
Õpetasin kasti piloote endast mitte välja minema. Kontrolli säilitama.
Ma pole kummagagi hakkama saanud.
Anna andeks.
Kui ma olin laps, käisime igal talvel Argentinas suusatamas.
Mu isale meeldis see väga.
Seal olid tohutud lumetormid.
Ta oli roolis ja lumi hakkas niimoodi tormama,
et ta pidi teepervel peatuma.
Istusime külmas autos.
Selline tunne, nagu maailma ei oleks.
Kas on võimalik, et sa mõtlesid sellest eile koridoris?
Millest?
Et oled keset lumetormi.
Jah. Jah.
Tundsin, et olen lõksus ja abitu, nagu nendes lumetormides.
Millal täpsemalt?
Vahetult enne seda, kui uksest siia maailma sisenesime.
Mis siis?
Me teame, et uksed selles koridoris
viivad lõputuisse paralleeluniversumeisse, mis paistavad juhuslikud.
Täiesti seoseta ja juhitamatud.
Aga äkki on meie mõistused need, mis neid seoseid loovad?
Et tegemist pole juhusega?
Need...
Et me valime kuidagi neid maailmu ise?
- Mina küll seda maailma ei valinud. - Ei, mitte tahtlikult, aga...
äkki need maailmad peegeldavad meie hingeseisundit
hetkel, mil ukse avame?
Jason...
sa rääkisid eile multiversumist.
Et kõik, mis võib juhtuda, juhtubki.
Et kusagil on versioon meist, kes ei jõudnud kasti.
- Siis avasid Velocitys ukse... - Ukse...
Ja me nägime täpselt seda stsenaariumit.
Olen kogu see aeg mõelnud, kuidas seda kasti juhtida.
Me ise olemegi juhtseadmed.
Võib-olla. Ja kui nii, siis me saame minna, kuhu iganes soovime.
Saaksime koju minna.
Hea küll. Tühi kast?
Su nutikas mõte on laoruum.
Kas sa oled oma elu üle õnnelik?
See on ametlikult minu jaoks liiga veider...
Oota. Oota, kuula mind.
Näitan sulle midagi,
millest isegi miljardärid ei oskaks unistada.
Jah? Mida siis?
Käimata teed.
Kuule. Tee uks lahti või saad tappa.
Jah.
Kuule.
Kas ma näen hallutsinatsioone?
Tegelikult mitte.
Leighton, kuula mind.
- Mis nende uste taga on? - Kuule, Leighton. Kuule, Leighton.
- Kuule. Oot, oot. - Rahu, rahu.
- Lõpeta! Lõpeta. Lõpeta. - Rahu.
Kuule, kui siin vale mõtet mõtled,
võime mõlemad surra.
Ma ei taha sind hirmutada, aga see on väga oluline, eks?
Olgu.
Avan nüüd ühe ustest
ja ma saan veidi juhtida seda, mis meid seal ootab.
Aga sinu mõtted võivad ka seda mõjutada.
- Mida perset sa ajad? - Kuula mind.
Ajan sind segadusse. Olgu, lihtsalt...
Kas sa mediteerid?
Proovisin ühe korra. Midagi ei tulnud välja.
Ma ei suutnud lakata mõtlemast.
Olgu. Pole midagi.
Pikaks ajaks mõtete kõrvaleheitmine nõuab aastaid harjutamist.
Hea uudis on see, et pead vaid viieks sekundiks mõtted kõrvale heitma.
Olgu. Kuidas ma seda teha saan?
Keskendu lihtsalt sellele, et hingad pikalt ja sügavalt sisse
ja aeglaselt välja.
Pane silmad kinni.
Hinga edasi.
Sisse. Kaks. Kolm.
Välja. Kaks, kolm. Keskendu lihtsalt hingamisele.
Sisse.
Kast peaks kusagil seal olema.
Oled valmis?
Aitäh.
Olgu. Lähme otsime selle üles.
Las ma vaatan uuesti.
Persse.
GPS ei tööta!
Äkki külmus ära?
Ilma selleta me kasti ei leia.
Me peame. See maailm tapab meid.
Nonii.
Pööra ümber.
Mis on?
Kast on kõikides maailmades täpselt samas geograafilises asukohas, eks?
Hoolimata, kui palju ümbritsev maailm muutub,
on GPS-koordinaadid alati samad.
Näed Sears Towerit?
See on lõuna.
Vaata nüüd kompassi.
See peaks näitama sinna. See peaks näitama põhja.
Magneetilist põhjapoolust, aga see näitab sinna.
Kasti magnetväli lükkab nõela eemale.
Me oleme lähedal. Oleme lähedal.
Siiapoole.
- Näed? - Jah.
Jah!
Pagan võtaks!
Oled valmis?
Kus isa on?
Ma ei tea.
Helistasin ja saatsin sõnumeid.
Ootame ta ära?
Ei, pole midagi. Pimedaks läheb. Lähme.
Aitäh, et sa ei lasknud mul surnuks külmuda.
Nii et oleme siis tasa?
Kindlasti mitte.
Ärme unusta, et see on kõik ikkagi sinu süü.
Aa, jah. Ärme seda unusta.
Sain just aru...
et täna on mu poja sünnipäev.
Kui vana?
Kuusteist.
Kahju, et sellest ilma jääd.
Räägi seda lugu.
Jah.
Esimesel ultraheliuuringul...
kuulsime kahe südame lööke.
Tundsime kõike puhtast rõõmust...
...täieliku hirmuni.
Ja taas puhast rõõmu.
Me polnud valmis vanemateks saama.
Kes oleks?
See on lihtsalt miski, millesse sind heidetakse.
Ülim „uju või upu“ katsumus.
Järgmisel külastusel ütles arst, et ühe südamelöögid olid normis.
Kõrvalekalded.
On see vast sõna.
Ta oli võitleja.
Ta sündis esimesena.
Nii vapper.
Nii helge.
Ta ei pidanud operatsioonidele vastu.
Kolmas sai talle saatuslikuks.
Mul on nii kahju.
Te olite algusest peale lahutamatud.
Mu mälestustes...
on ta alati koos sinuga.
Viimastel haiglakuudel oli Charlie pidevalt temaga.
Kas see mõjub talle ikka raskelt?
Oojaa. Aga ta ei räägi sellest eriti.
Me istutasime puu
ja segasime Maxi tuha selle mullaga.
Ja igal aastal ta sünnipäeval
istume temaga seal lihtsalt õhtuhämaruses.
Aga nüüd pole mind seal.
Ta oli elus.
Elas. Hingas.
Jah. Ma tean.
Seda peab seedima.
See oli kõige ilusam asi, mida näinud olen.
Jason, kõige ilusam asi, mida näinud olen.
See...
Oleksid võinud seda ükskõik kellele näidata.
Saanud selle eest mida iganes soovid. Miks mina?
Sest ma ei saa kedagi usaldada.
- Ja ma tean, et sind saan. - Sa isegi ei tunne mind, mees!
Päriselt mitte.
Selles maailmas, kust ma tulen,
surid su vanemad ära.
Su vanaisa kasvatas sind
ja ta andis sulle Velocity Labsi kohe, kui kooli lõpetasid.
Ja selles maailmas võitsin ma Pavia auhinna ning sina tulid mu jutule.
Küsisid, kas mul oleks mõtteid, millesse sa saaksid investeerida.
Ja mul oli.
Ja me töötasime sinuga umbes kümme aastat koos.
Ehitasime selle kasti algversiooni.
Selle sama koha peal siin.
Ainult et seal oli meil angaar,
milles katsetati reaktiivmootoreid.
Jah.
Nii et me olime sinuga lähedased?
Jah.
Sa... Noh, tema oli üks mu lähedasemaid sõpru.
Ma usaldasin sealset Leightonit. Teadsin täpselt, mida ta suudab.
Seepärast usaldan ka sind.
Nii et sa pole sellest maailmast?
Miks sa siin oled?
Tulin parandama midagi, mille persse keerasin.
Nii et küsimus on selles, kas sa lahkuksid sellest maailmast, kui saaksid?
Alustaksid kusagil mujal otsast?
Kõhklemata.
Mida sa selle võimaluse eest annaksid?
Mida ma annaksin?
Jah.
Kõik.
Noh...
see on su pilet.
Vau.
Mis on?
See pilk, mis sul just oli.
Just praegu.
See kissitades tühjusesse vaatamine.
Tegid seda pidevalt.
Hullumeelne.
Meenutan sulle teda?
Jah.
Nii paljudes asjades.
Kas ta oli õnnelik?
Noh.
Ole nüüd, võid mulle öelda. Oleme ju sisuliselt sama inimene.
Oli või?
Ei.
Ma ei ütleks, et ta oli õnnelik.
Ta tegi ainult tööd.
Ta oli väga jõuline isiksus.
Kõige motiveeritum inimene, keda ma tundnud olen.
Tead ju, et ta tegi seda mulle, eks?
Mis mõttes?
Otsis kasti abil mu maailma üles.
Ta röövis mu.
Saatis mind oma maailma.
- See oli tema. - Miks ta peaks midagi sellist tegema?
Ma ei tea. Sina elasid temaga. Ütle sina.
Kahetsus.
Kui ta tahtis mu elu...
oleks ta võinud mind lihtsalt ära tappa.
Ei.
Miks ta peaks nii palju vaeva nägema, et mind oma maailma saata?
Ta ei ole koletis. Nii ta küll ei teeks.
- Kui selle taga oli tema... - Tean, et oli.
...oleks see tema jaoks ratsionaalne.
Sa oled oma maailmas õpetaja, eks?
Jah.
Kas sa oled jõukas?
Ei.
Minu Jason ütles endale ilmselt,
et pakub sulle elu võimalust.
Astuda käimata teele.
Nii sulle kui talle.
Aga miks minu elu?
Kõigist neist miljarditest Jasonitest, miks mina?
Mis oli see asi, mis sinul oli, aga temal mitte?
Daniela ja Charlie.
Ei.
- Ära hakka. - Sa teed valesti.
- Need tulevad head. - Näita siia.
- Teeskled, kuni õnnestub? - Olgu. Midagi sellist.
Mis sa arvad, kas isal on midagi hingel?
Mis mõttes?
Ma ei tea. Viimasel ajal tundub, et midagi on valesti.
Mõistad?
Tere, perekond.
Nii hea lõhn.
Jah. Teeme spagette lihapallidega.
Tead küll, Maxi lemmik.
Sind polnud meiega puu juures.
Jah, ma tean. Ma tean. Anna mulle andeks.
Aga ma olin mässitud ülisalajasse asjaajamisse.
Tegelikult sünnipäevalapsega seotud asjaajamisse.
Äkki läheme uuesti välja puu juurde?
Kui sa tahad?
Jah. Muidugi. Jah. Hetke pärast.
Mis see siin on?
Aitäh.
Sulle.
Ja meile.
Sest täna...
on selle pere jaoks väga tähtis päev.
Sa ei teegi karpi lahti?
Mida?
Palju õnne sünnipäevaks, semu.
Su ema ja minu poolt.
Tõsiselt või?
Seisab maja ees.
Oh sa raisk!
Jason, mida perset?
Ma tulin täna töölt ära.
Mida?
Seisin seal, vaatasin õpilasi
ja mul oli peas vaid üks mõte...
et olen loodud enamaks kui see.
Minuga arutamata?
Jah. Ma tean. Anna andeks.
- Aga ma ei suutnud enam. - Olgu.
Aga minu tööst ei piisa, et meid ära toita. Rääkimata auto ostmisest.
Sa peaksid ka töölt ära tulema ja uuesti maalima hakkama.
Või nii? Ja mis meist siis saab?
Töötasin enne Charlie sündi ühe asja kallal.
Mäletad seda väikest kasti?
Jah?
See oli minu jaoks väga oluline,
aga jätsin selle sinnapaika, sest tahtsin teie kahe jaoks olemas olla.
Ma leidsin investori.
Hei!
Aitäh, isa.
Aitäh!
Kas me võime sõitma minna?
- Jah, tule. - Jah?
Ikka.
Sa ei pea enam raha pärast muretsema.
Istud ette?
Ema, tuled?
Tulen.
MEIE SÕBRA JA HALJASTUSTEHNIKU ARTURO GAMINO MÄLESTUSEKS.
Tõlkinud Vivika Aleksejev