Auttakaa minua!
- Kauanko on mennyt? - Kaksi minuuttia, 43 sekuntia.
Helvetti!
Auttakaa minua.
Jessus.
Se on auki!
- Oletko tullut hulluksi? - En aio päästää häntä pois taas.
Et tiedä, millaista...
Sama se! Tässä maailmassa ei ole mitään jäljellä minulle.
- Tuleekohan Leighton peräämme? - Kyllä.
Luuletko, että oma maailmasi on jonkin näistä olevan oven takana?
Teoriassa.
Miten sitten löydämme sen?
En tiedä lainkaan.
Olen laskenut, ja tuo on 220. ovi, jonka ohitimme.
Ne ovat neljän metrin välein.
Olemme kulkeneet pian kilometrin.
Niin. Ehkä olemme jonkinlaisessa siirtymätilassa.
Eli emme todellisessa?
Ei, tämä on todellista. Tämä on hyvin todellista.
Tämä on kai mielemme ilmentymää, kun se yrittää selittää visuaalisesti -
jotain, mitä aivomme eivät ole kehittyneet ymmärtämään.
- Superpositio. - Juuri niin.
Käytävä on kai läpileikkaus mahdollisista todellisuuksista.
Häivytään täältä.
Katsotaan, mitä opimme.
Vaikeutetaan löytämistämme.
Anna se minulle.
Hei.
Mitä helvettiä?
Tuhkaa.
Voi luoja.
Mitä täällä tapahtui?
En tiedä.
Voi paska.
Mennään.
Voi luoja.
Oletko kunnossa?
Mitä helvettiä? Voi helvetti.
PERUSTUU BLAKE CROUCHIN ROMAANIIN
Eikö tämä auto olekin syvältä?
Niin. No, tämä ei taatusti ole mahtava.
Ehkä pitäisi tehdä jotain asialle.
- Älä hidasta. Kiihdytä. - Oletko varma?
Kyllä. Ehdit kyllä.
Hienoa.
- Mitä? - Ei mitään.
Käsket minun aina hidastaa risteykseen.
No, siinä punaisessa on paljon keltaista.
Millaista on ollut olla 16-vuotias?
En tiedä. Samanlaista kuin eilen.
Ehkä se tuntuu todelliselta, kun saan ajokorttini.
Niin. Juhli.
Mitä teemme tänä iltana?
Varmaankin sitä tavallista.
Pidetään asiat yksinkertaisina.
Kuule, haluan, että ymmärrät.
Tänään on yhä sinun päiväsi.
Kiitos.
50.
No, nyt 48.
GPS toimii.
Satelliitit kai ovat yhä kiertoradalla.
Olemme kai samassa paikassa kuin Velocity minun maailmassani.
Selvä. Eli kuution koordinaatit eivät muutu,
se on järkevää, vain ulkomaailma muuttuu.
Niin. Kyllä.
Löydy nyt.
Mitä etsit?
Jonkinlaista kontrollia.
On vain ovenkahva.
Se on vain kuutio.
Tämäkö?
Miten niin se on vain kuutio?
- Miten se toimii? - En tiedä. Kerro sinä.
Sinä tämän rakensit.
Olen pahoillani.
Sait sen, joka opettaa collegessa fysiikkaa.
Ruisku on valmis.
Se ei ole niin paha kuin ensimmäisellä kerralla.
Kehosi tottuu siihen nopeasti.
Oletko kunnossa?
Minne se johtaa?
Jos vain kävelemme, minne päädymme?
No, multiversumi on ääretön.
Loppua ei kai ole.
Jason!
Amanda!
Jason!
Päivän oppitunti.
Kiitos. Emme tarvitse tuota.
No niin, kaikki, lehtiöt esiin.
Tänään pidämme pistokokeet.
Repikää paperinpala lehtiöistänne, kirjoittakaa nimenne sen yläreunaan -
ja vasemmalle numerot yhdestä kymmeneen.
Niin.
Kukaan ei enää käytä lehtiöitä. Minulla on vain läppäri.
Mitä ruudullasi on nyt?
Mitä hänen ruudullaan on?
YouTube.
Epäonnistut.
- Ihanko totta? - Kyllä.
Minäkin toin vain läppärin.
Mitä sinä katsot?
Sinä epäonnistut.
Kaikki muut, joilla on vain läppäri tai laite, epäonnistutte.
Arvatkaa mitä. Odottakaa.
Onnea vain.
Odottakaa! Minne... Tri Dessen?
Jason.
Assistenttisi tekstasi, että särjit lasipullon luokassa ja ryntäsit ulos.
En rynnännyt. Kävelin.
Mitä helvettiä tapahtuu?
Siellä tuntui kuin hitaalta kuolemalta, joten lopetin.
Et voi tehdä niin.
Kyllä voin.
Oikeastaan voin tehdä, mitä vain haluan.
Samat koordinaatit?
Kyllä.
No niin.
Nyt tiedämme, että yhteys ovien -
ja näiden maailmojen välillä pysyy lääkkeen vaikutuksen aikana.
Siellä ei ollut ilmakehää.
Tämä ei voi olla totta.
Amanda. Hei.
Hei!
Amanda! Hei!
Lopeta!
Amanda!
Tällä täytyy olla loppu.
Kerroin jo, ettei loppua ole!
Miksi näemme näitä pielessä olevia maailmoja?
Koska tämä on multiversumi,
ja mitä tahansa, mitä voi tapahtua, tapahtuu.
Jossain käytävällä on versio sinusta ja minusta,
jotka eivät päässeet kuutioon, kun autoit minua pakenemaan.
Loputon määrä mahdollisuuksia.
Loputon.
Aika alkaa loppua tällä annoksella lääkettä.
Kyllä. Siksi meidän pitää alkaa selvittää ongelmia yksi kerrallaan.
Tarvitsemme ruokaa ja vettä pian.
Aloitetaan vain avaamaan ovia -
ja toivotaan, että yksi niistä näyttää kodin tapaiselta.
Taisimme onnistua.
Hei, saatko meidät ulos?
En tiedä. Voin yrittää. Tänne.
- Jason, pysähdy. - Odota, Leighton.
Hän ei liittynyt tähän mitenkään.
Ihanko totta?
Minä pakotin hänet.
- Niinkö? - Kyllä.
Olen tuntenut sinut kauan -
enkä ole kuullut kenenkään pakottavan sinua mihinkään.
En anna sinun satuttaa ihmisiä, Leighton.
Amanda.
Minulle riittää.
Leighton.
Meidän pitää mennä.
No, siinä tapauksessa...
Ei!
Mennään.
Amanda.
Hei. Kaikki hyvin.
Olet turvassa. Siinä ei ollut sinä.
Se olin minä noin kolme tuntia sitten.
Amanda, siinä olivat eri Amanda ja eri Jason.
He eivät varmaan paenneet kuin tunteja meidän jälkeemme.
Pitää jatkaa yrittämistä.
Siinä ei ole logiikkaa.
Täytyy olla.
Emme vain ymmärrä sitä.
Eikö sinun Jasonillasi ollut teoriaa, miten kontrolloida sitä?
Ei. Jos hän tiesi, hän ei kertonut minulle.
Vitut tästä.
Hei. Amanda.
Amanda!
Hei!
Amanda!
Minne sinä menet?
Pysähdy!
En voi olla siinä käytävässä enää hetkeäkään!
Me jäädymme!
Meidän täytyy palata!
En näe mitään.
Tule. Meidän pitää löytää suoja. Tule!
Tule.
Pidä kiinni.
Pysy hereillä.
Meidän pitää lämmittää sinua.
No niin.
Selvä.
No niin.
Tulen pian takaisin.
Huhuu?
Onko täällä ketään?
Voi helvetti.
TULITIKUT
Jason!
Helvetti!
Ole kiltti.
En tiedä, minne hemmettiin...
Oletko se sinä, Jay?
Mitä kuuluu?
Älä välitä sotkusta. Minulla on yhä krapula yön juhlista.
- Hei. Kappas vain sinua. - Hei.
Niin.
Yllätyin saadessani viestisi.
Uskoisitko, että kaipasin collegekamuani?
En.
Otatko tilkan?
- Miksi ei? - Niin.
Totutko tällaiseen?
Useimpina päivinä en edes huomaa sitä.
Kippis, kuningas.
- Kippis. - Niin.
Olen pahoillani isoisästäsi.
Kiitos.
Miten perheen bisnes sujuu?
Sinun pitäisi kysyä tuota isältäni.
Velocity oli aina hänen juttunsa.
Ettekö ole vieläkään väleissä?
Emme. En ole puhunut paskiaiselle viiteen vuoteen.
No, pärjäät silti melko hyvin itse.
No, rahastoni tosiaan pärjää.
- Niin. - Voi, Leighton,
on hyvä nähdä sinua.
Niinkö?
Hyvä nähdä sinuakin, kamu.
No, mitä vittua teet täällä?
Lopetin opettamisen.
Halusin palata sen piiriin, minkä aloitin.
Emmekö me kaikki?
Mitä se tarkoittaa sinulle?
Alkajaisiksi enemmän aikaa perheen parissa.
Niin. Se on hyvä.
Se on hyvä.
Hyvä. Oletko nähnyt Ryan Holderia viime aikoina?
- Vähän. - Niinkö?
Hänellä on melkoinen vuosi.
Hän kävi täällä kolme kuukautta sitten.
Hän etsi rahaa uutta sijoitustaan varten.
Olen rehellinen sinulle.
Se, minkä kanssa toimitkin, on varmasti mahtavaa.
Jos haluat hengata ja jutella, se sopii.
Mutta juuri nyt en investoi enää mihinkään.
Varsinkaan ystäviin. Ei pahalla. Siinä käy huonosti.
Onko selvä?
Siksihän olet täällä, vai mitä?
Päätit viimein aloittaa oman juttusi.
Kerrohan, mitä teet tänään.
En mitään. Minulla ei ole suunnitelmia loppuelämälleni.
Haluan näyttää sinulle jotain.
Voi helvetti.
Ei huolta.
Tämä ei ole juoni tappaa sinut,
vai onko?
Hauskaa.
Kerroin jo. Mitä tahansa tämä onkin, en investoi, joten...
Hei. Mitä tämä on?
Tämä on hyvin erityistä psykoaktiivista lääkettä.
Anna minun katsoa sitä.
Psykoaktiivista.
Niin. Mitä tämä tekee?
Se selviää yhdellä keinolla.
Selvä, salud.
No niin. Mennään. Aikaa ei ole paljoa.
Varohan. Ole varovainen.
Mitä helvettiä tämä on?
Se johtuu lääkkeestä.
Ensimmäinen kerta on rankka.
- Niinkö? - Niin.
Hei.
Onko tämä sitä?
Kyllä, se on osa sitä.
- Niin. - No niin. Tule.
Mikä helvetti tuo on?
Se on kuutioni.
Rakensitko tämän tänne?
Tämä on vähän tuota monimutkaisempaa.
No, mitä se tekee?
Helpompaa, jos vain näytän sen sinulle.
Pelleilet kai kanssani?
En.
Tule sisään.
Tässä.
Kiitos.
Kuutio on poissa.
Se hautautui myrskyyn.
Harjoitin kuution pilotteja olemaan sekoamatta. Jotta kontrolli pysyisi.
En tehnyt kumpaakaan niistä.
Anteeksi.
Kun oli pieni, menimme hiihtämään Argentiinaan joka vuosi.
Isäni piti siitä.
Siellä oli hulluja lumimyräköitä.
Hän ajoi autoa ja lumi pöllysi niin kovasti,
että täytyi pysähtyä.
Istua kylmässä autossa.
Kuin maailma olisi ollut poissa.
Oliko sinulla mahdollisesti tuo ajatus eilen? Käytävässä.
Mikä ajatus?
Olla saarroksissa horisonttikadon aikaan.
Kyllä.
Tunsin olevani loukussa ja avuton, kuten niiden lumimyrskyjen aikaan.
Milloin tarkalleen?
Juuri ennen kuin kävelimme ovesta läpi tähän maailmaan.
Miksi?
Tiedämme, että käytävän ovet -
yhdistyvät loputtomiin universumeihin, jotka vaikuttavat satunnaisilta.
Täysin epäyhtenäisiltä ja kontrolloimattomilta.
Mutta entä jos mielemme määrittävät niiden yhteydet?
Että ne eivät ole lainkaan satunnaisia?
Ne ovat...
Että jotenkin valitsemme nämä maailmat?
En taatusti valinnut tätä maailmaa.
Ei. Et tarkoituksella, mutta -
entä jos maailmat ovat heijastumia tunnetilastamme -
silloin, kun avaamme oven?
Jason,
eilen sinä puhuit multiversumista.
Että kaikki, mikä voi tapahtua, tapahtuu.
Että jossain oli versio sinusta ja minusta, jotka eivät päässeet kuutioon.
- Sitten avasit oven Velocityssä... - Sitten ovi...
Näimme juuri sen tapahtuvan.
Koko ajan olen ajatellut: "Miten kontrolloimme kuutiota?"
Me olemme kontrolloijat.
Ehkä. Ja jos niin on, voimme mennä minne vain haluamme.
Voisimme mennä kotiin.
Selvä. Tyhjä kuutio?
Loistava ideasi on varastotila.
Oletko tyytyväinen elämääsi?
Selvä, tämä on liian outoa minulle...
Seis. Pysähdy ja kuuntele.
Näytän sinulle jotain,
mihin edes maailman miljardööreillä ei ole pääsyä.
Niinkö? Mitä se on?
Reitti, jota ei ole kuljettu.
Hei. Avaa ovi, tai hakkaan sinut.
Niin.
Hei.
Olenko nyt tripillä?
Et tarkalleen, et.
Leighton, sinun pitää kuunnella minua.
- Minne nämä ovet menevät? - Hei, Leighton.
- Hei. Odota. - Rauhoitu.
- Seis. - Rauhoitu.
Kuule, jos ajattelet väärää asiaa täällä,
me molemmat voimme kuolla.
En halua säikyttää sinua, mutta se on todella tärkeää.
Selvä.
Avaan nyt yhden ovista,
ja voin määrittää sitä, mitä toisella puolella on.
Mutta mitä sinä ajattelet, voi myös vaikuttaa siihen.
- Mistä helvetistä sinä puhut? - Kuuntele.
Hämmennän sinua. Kuule,
meditoitko?
Kerran. Olin surkea siinä.
En voinut lopettaa ajattelua.
Okei. Ei se mitään.
Ajattelun tyhjentäminen pitkäksi aikaa voi vaatia vuosien harjoittelun.
Hyvää on se, että sinun pitää tyhjentää mielesi vain viideksi sekunniksi.
Okei. Miten sitten teen sen?
Keskity vain hengittämään syvään sisään -
ja hengitä hitaasti ulos.
Sulje nyt silmäsi.
Jatka hengittämistä.
Sisään. Kaksi. Kolme.
Ulos. Kaksi, kolme. Keskity vain hengitykseesi.
Sisään.
Kuution pitäisi olla tuolla.
Oletko valmis?
Kiitos.
No niin. Mennään etsimään se.
Koitan saada paremman lukeman.
Helvetti.
GPS ei toimi.
Ehkä se on jäätynyt.
Emme löydä kuutiota ilman tätä.
Meidän täytyy. Tämä maailma tappaa meidät.
Toimi nyt.
Käänny ympäri.
Mitä nyt?
Eikö näissä kaikissa maailmoissa kuutio pysy samassa maantieteellisessä paikassa?
Sama se, paljonko maailma sen ympärillä vaihtuu,
GPS-koordinaatit pysyvät aina samoina.
Näetkö Sears Towerin?
Se on etelässä.
Katso nyt kompassia.
Sen pitäisi osoittaa tuohon suuntaan, pohjoiseen.
Kompassipohjoinen, mutta se osoittaa tuohon suuntaan.
Kuution magneettikenttä työntää neulaa pois.
Olemme lähellä. Olemme lähellä.
Tänne päin.
- Näetkö tämän? - Näen.
Kyllä!
Piru vie!
Oletko valmis?
Missä isä on?
En tiedä.
Olen soittanut ja tekstannut.
Pitäisikö meidän odottaa?
Ei se haittaa. Alkaa tulla pimeää. Mennään.
Kiitos, ettet antanut minun jäätyä tuolla kuoliaaksi.
Olemmeko siis sujut?
Emme helvetissä.
Ei unohdeta, että tämä on kaikki sinun syytäsi.
Niin. Ei unohdeta sitä.
Tajusin juuri,
että tänään on poikani syntymäpäivä.
Miten vanha hän on?
Kuusitoistavuotias.
Olen pahoillani, että jäät siitä paitsi.
Kerro minulle tarina.
Niin.
Ensimmäisessä ultraäänessämme -
kuulimme kaksi sydämensykettä.
Siirryimme aidosta ilosta...
...karmivaan kauhuun.
Ja lopulta aitoon iloon.
Emme olleet valmiit vanhemmiksi.
Tai siis, kuka on?
Se on vain jotain, johon joutuu.
Äärimmäinen syvä pää.
Seuraavalla käynnillämme tohtori kertoi, että toinen sydämensyke oli normaali.
Poikkeavuuksia.
Siinäpä sana.
Voi, hän oli taistelija.
Hän syntyi ensin.
Todella rohkea.
Täynnä valoa.
Hän ei kestänyt leikkauksia.
Hän ei selvinnyt kolmannesta.
Olen pahoillani.
Olitte erottamattomat heti alusta alkaen.
Kun ajattelen häntä,
hän on aina kanssasi.
Viimeisinä kuukausina sairaaloissa Charlie ei lähtenyt hänen viereltään.
Onko se yhä vaikeaa hänelle?
Kyllä vain. Mutta hän ei juuri puhu siitä.
Istutimme puun -
ja sekoitimme maaperään osan hänen tuhkistaan.
Ja joka vuosi hänen syntymäpäivänään -
istumme siellä iltahämärään saakka.
Mutta nyt en ole siellä.
Hän oli elossa.
Elossa. Hengitti.
Niin. Tiedän.
Siinä on paljon kestämistä.
Se oli kaunein asia, mitä olen nähnyt eläessäni.
Jason, kaunein asia, mitä olen nähnyt.
Se...
Olisit voinut näyttää tämän kenelle tahansa.
Olisit saanut kaiken haluamasi. Miksi minä?
Koska en voi luottaa kehenkään.
Ja voin luottaa sinuun.
Et edes tunne minua!
Et todella!
Maailmassa, josta minä tulen,
vanhempasi kuolivat.
Isoisäsi kasvatti sinut,
ja hän ojensi sinulle Velocityn laboratoriot heti collegesta päästyäsi.
Ja siinä maailmassa, kun voitin Pavia-palkinnon, tulit luokseni -
ja kysyit, oliko minulla ideoita, joihin voisit investoida.
Minulla oli. Sinä ja minä työskentelimme yhdessä noin kymmenen vuotta.
Rakensimme alkuperäisen version tästä kuutiosta.
Juuri tähän samaan paikkaan.
Paitsi siellä se oli hallissa.
Siellä testattiin suihkumoottoreita.
Niin.
Eli olimmeko me läheisiä?
Kyllä.
Sinä, no, hän oli yksi läheisimpiä ystäviäni.
Luotin siihen Leightoniin.
Tiesin tarkalleen, mihin hän kykeni.
Siksi luotan sinuun.
Eli etkö ole tästä maailmasta?
Miksi olet täällä?
Olen täällä korjaamassa jotain, missä tein virheen.
Eli kysymys kuuluu, lähtisitkö tästä maailmasta, jos voisit?
Aloittaisitko alusta jossain muualla?
Välittömästi.
Mitä antaisit siitä mahdollisuudesta?
Mitä antaisin?
Niin.
Kaiken.
No,
tuossa on lippusi.
Vau.
Mitä?
Tuo ilme, joka sinulla oli.
Juuri tuo.
Siristelevä tuijotus.
Sinulla oli se kaiken aikaa.
Hullua.
Muistutanko sinua hänestä?
Kyllä.
Monin eri tavoin.
Oliko hän onnellinen?
Älä nyt.
Älä nyt. Voit kertoa minulle. Mehän olemme käytännössä sama henkilö.
Oliko hän?
Ei.
En sanoisi, että hän oli onnellinen.
Hän vain työskenteli.
Hän oli intensiivinen.
Hän oli päättäväisin ihminen, jonka olen tuntenut.
Tiedäthän, että hän teki tämän minulle?
Mitä tarkoitat?
Hän käytti kuutiota löytääkseen maailmani.
Hän kaappasi minut.
Toi minut hänen maailmaansa.
Se oli hän.
Miksi hän tekisi niin?
En tiedä. Asuit hänen kanssaan. Kerro sinä.
Katumus.
Jos hän halusi elämäni,
hän olisi voinut vain tappaa minut.
Ei.
Miksi hän näkisi kaiken vaivan tuodakseen minut maailmaansa?
Hän ei ole hirviö. Hän ei tekisi sitä.
- Jos hän teki tämän sinulle... - Hän teki.
...hän olisi järkeillyt sen.
Olethan opettaja omassa maailmassasi?
Kyllä.
Oletko varakas?
En.
Minun Jasonini kai kertoi itselleen,
että hän antoi sinulle upean tilaisuuden.
Tilaisuus kokeilemattomasta reitistä.
Sinulle ja hänelle.
Mutta miksi minun elämäni?
Miljardeista Jasoneista, miksi minä?
Mitä sinulla oli, mutta hänellä ei ollut?
Daniela ja Charlie.
Ei.
- Älä puhu pötyä. - Teet sen väärin.
- Niistä tulee hienoja. - Anna kun minä.
- Huijaa, kunnes onnistut. - Okei. Jotain sellaista.
Luuletko, että isä käy läpi jotain?
Mitä tarkoitat?
En tiedä. Hän vain on tuntunut oudolta.
Jos tiedät?
Hei, perhe.
Tuoksuu upealta.
Niin. Teemme spagettia ja lihapullia.
Maxin suosikkia.
Jäit paitsi ajasta hänen puunsa luona.
Niin, tiedän. Tiedän. Olen pahoillani.
Mutta jouduin huippusalaiseen hommaan.
Syntymäpäiväpoikaan liittyvään asiaan.
Voisimme mennä takaisin puun luo.
Jos haluat?
Kyllä. Tietenkin. Kyllä. Hetken kuluttua.
Mitä sinulla on?
Kiitos.
Sinulle.
Ja meille.
Koska tämä päivä -
on todella tärkeä tälle perheelle.
Etkö avaa rasiaa?
Mitä?
Hyvää syntymäpäivää.
Äidiltäsi ja minulta.
Oletko tosissasi?
Se on pysäköity ulkopuolelle.
Voi paska!
Jason, mitä helvettiä?
Lopetin työni tänään.
Mitä?
Seisoin siellä, katsoin ulos luokasta,
ja yksi ajatus toistui päässäni. Se oli,
että minut oli tarkoitettu suurempaan.
Ilman kanssani puhumista?
Niin. Tiedän. Anteeksi.
- En voinut tehdä sitä enää. - Selvä.
Mutta minun työni ei riitä tukemaan meitä, saati sitten ostaa autoa.
Sinun pitäisi lopettaa työsi ja palata maalaamaan.
Niinkö? Miten teen sen?
Ennen kuin Charlie syntyi, työskentelin jutun parissa.
Muistatko pienen kuution?
Niin?
Se oli tärkeää minulle,
mutta lopetin, koska halusin olla täysin teidän luonanne.
Sain investoijan.
Hei!
Kiitos, isä.
Kiitos.
Voimmeko mennä ajelulle?
- Toki. Mennään. - Käykö se?
Toki.
Sinun ei tarvitse huolehtia enää rahasta.
Haluatko pelkääjän paikalle?
Äiti, tuletko?
Tullaan.
YSTÄVÄMME JA VIHERLAVASTAJAN, ARTURO GAMINON MUISTOLLE.
Tekstitys: Tero Mansikka