Gerai.
Turėtume ištarti tai garsiai.
Gerai.
Jaučiuosi saugus ir laimingas...
Ir man šilta.
Ir aš tenoriu grįžti namo.
Kaip iš tikrųjų jauteisi, kai atvėrei tas duris?
Jaučiau, kad viskas užgriuvo vienu metu.
Įtampa... Šūdas.
Suprantu.
Suprantu. Gerai, judam toliau.
Išsirink kitas duris.
Ne. Dabar aš nieko nesirinksiu, tu taip pat.
Pažiūrėk į mane.
- Turime išlaukti. - Iššvaistysime dvi ampules.
Ne.
Laikas, skirtas savo emocinės būsenos sureguliavimui, bus investuotas
į mūsų abiejų išgyvenimą.
Šitam daiktui negali pameluoti. Jis žino.
PAGAL BLEIKO KRAUČO ROMANĄ
PA.
- SI. - DA.
VĖ.
Jėzau Marija.
Maniau, sugalvojai „pasidavėme“.
Kodėl taip gerai moki žaisti?
Kaskart, kai teta negalėjo prižiūrėti manęs su broliu,
mama pasiimdavo mus su savimi į darbą.
Nebūdavo, kuo užsiimti, todėl žaisdavom žodžių žaidimus.
Gerai sutarei su mama?
Iš dalies.
Nebuvo lengva būti jos dukra.
Ji turėjo nediagnozuotą bipolinį sutrikimą.
Dažnai su ja mataisi?
Taip, ji tebegyvena mieste.
Kai aš laukdavau mamos,
iš nepažįstamųjų kaulydavau centų.
Kai jai atlikdavo chemoterapiją?
Man nepatinka, kad tiek daug žinai apie mane.
Man nepatinka, kad nieko nežinai apie mane.
Kodėl prašydavai smulkių?
Ligoninėje buvo smulkių prekių automatas,
jame buvo saldainių, kurių niekur kitur negalėjau rasti.
Jie buvo labai skanūs.
- Mama neleisdavo jų valgyti? - Leisdavo.
Ne, leisdavo, bet tik vieną.
Jei gaudavau centų iš nepažįstamųjų,
galėdavau valgyti, kiek noriu, o ji nežinodavo.
Gudru.
Kas per saldainiai?
Jie buvo geltoname popierėlyje, išmargintame spalvomis kaip konfeti.
„Butterfinger“.
Ne.
„Dots“?
Ne, tikrai ne.
„Peanut M&M's“?
Ne. Man jie patinka, bet negaliu jų pirkti, nes Čarliui alergija.
- „Dares“? - „Dares“?
Ne, tokių savo pasaulyje neturim.
Kas įėjo į dėžę prieš tavąjį Džeisoną?
Jos vardas buvo Blerė.
Ji buvo vyriausioji dėžės inžinierė.
Taip. Ji pasisiūlė tapti savanore tą pačią dieną, kai dėžė buvo įjungta,
po to išėjo Džeisonas,
po to – dar du žmonės, atsiliepę į anoniminę dalyvių paiešką,
Selamas ir Aleksas.
Jūs visi artimai bendravote?
Taip.
Na,
gal jie surado savo svajonių pasaulius.
IS.
TO.
Pabusk.
Vaistas nustojo veikti.
Grįžome į dėžę.
O kai tai reiškia šioms durims?
Manai, pasaulis už jų jau nulemtas?
Taip, mes nebe superpozicijoje, jei koridoriaus nebėra.
Taigi, turbūt reiktų paklausti, kaip miegojai?
Kietai.
Nepamenu, kad būčiau sapnavęs, bet jaučiuosi geriau.
Aš irgi.
Mirštu iš bado.
Tai atidarom duris?
Turbūt reikia.
Palauk.
Velniop.
Džeisonai.
Čia nieko nėra.
Aš irgi labai išalkau.
Tiesiog pažiūrėkim.
Duris dėl visa ko palik praviras.
Patikrinsiu liftą.
Šūdas.
- Kas? - Valgykla užrakinta.
Liftas neveikia.
Taigi, dėl ko viskas galėjo būti uždaryta ir išjungta?
Turėjome taisykles, kaip elgtis tam tikrais atvejais.
Pavyzdžiui, kokiais?
Jei kas nors iš išorės bandytų patekti į vidų
arba kas nors ateitų pro dėžę.
Ar yra kas?
Dieve.
Eime.
Nagi.
Šūdas.
Net nenoriu žinoti, kas čia nutiko.
Sutinku.
Palauk.
Bėgam, kai suskaičiuosiu – trys, du...
Jei pajudėsite, pradėsiu šaudyti. Rankas.
Negali būti, blemba.
- Blere? - Blerė?
O Die...
Atėjot manęs ieškoti.
Viskas...
- Šiek tiek sudėtingiau. - Aš...
Taigi, mano pažįstamas Džeisonas pagrobė tave iš tavo pasaulio
ir perkėlė į savąjį, kad gyventum jo gyvenimą, o jis – taviškį?
Tokia mūsų teorija, taip.
Ar dėl to jis ir sukūrė dėžę?
Vien tam, kad grįžtų pas tą Danielos versiją?
Nežinau.
Pala, iš kur tu pažįsti Blerę?
Mano pasaulyje Blerė, tai yra, tu – mano žmonos draugė.
Bet mes tikrai nedirbame kartu.
- Ką aš dirbu? - Užsiimi bioetikos teise.
Ką, tave tai stebina?
Baigusi koledžą stojau į teisės mokyklą.
Taip, mokykloje, kurią norėjau lankyti, patekau į laukiančiųjų sąrašą,
todėl pasirinkau inžineriją.
Gyvenu čia.
- Išalkot? - Labai.
- Taip. - Gerai.
Kaip mane radote?
Nesu tikra.
Galvojau apie tave dėžėje.
Šįvakar meniu pas mus...
Neliesk jo. Ne.
Atsiprašau.
Turim vištienos ir koldūnų, lazaniją su mėsos padažu ir aštrių makaronų.
- Vištienos ir koldūnų. - Vištiena ir koldūnai.
Kiek laiko čia gyveni?
Tris mėnesius.
Tai kas nutiko?
Čia taip buvo, kai atvykau, tik nebuvo elektros.
Bet man pavyko įjungti atsarginius generatorius.
Ir prisijungiau prie sistemos,
ir suradau štai ką.
Tai nutiko prieš metus.
Čia tu.
Kita versija.
Kas čia per šūdas?
Šiame pasaulyje pilna šitų, kas jie bebūtų,
kuriuos atgabeno kita mano versija.
Eina šikt.
Kas čia?
Kaip suprasti „pilna“?
Jie dauginasi eksponentiškai.
Taigi, tu buvai išėjusi.
Paieškoti atsargų.
Ant drabužių užsivelku apsauginį kostiumą,
iki šiol pavyko išvengti spiečiaus.
„GREIČIO LABORATORIJOS“
Jie viską puola ir sunaikina,
todėl viršuje beveik neliko gyvų padarų.
Atsiprašau, kokį velnią tu vis dar čia veiki?
Čia „Greitis“. Turi būti atsarginių ampulių.
Toji, kuri išgyveno pirminį antpuolį, pasiėmė didžiąją daugumą ir išėjo.
- Mes turim ampulių. - Aš turiu ampulių.
Neprivalai gyventi kaip...
Ne, negrįšiu į tą sumautą dėžę, kol nebūsiu pasirengusi!
Aišku?
- Aišku. - Gerai?
Gerai.
Kokį beprotiškiausią pasaulį esi matęs?
Už vienų durų, pro kurias išėjau, buvo neįtikėtina sausra.
Dulkės. Svilinantis karštis.
Mičigano ežeras buvo virtęs dykuma.
Žmonės buvo susibūrę į gaujas.
Jie važinėjo sunkvežimių ir motociklų vilkstinėmis,
bandydami išžudyti vieni kitus. Beprotiška.
- Jėzau. - Taip.
Ką tik atpasakojai „Pašėlusį Maksą“.
- „Pašėlęs Maksas“. Toks filmas. - Apie ką tu kalbi?
Tavo pasaulyje nėra „Pašėlusio Makso“?
Ne.
„Keliaujantis karys“?
- „Griaustinio karalystė“? Tina Terner? - Tina Terner?
- Taip. - Dainininkė?
Ką, šiame pasaulyje ji vaidina?
- Smagu tave maustyti. - Nejuokinga.
Rimtai.
Kam tau mano pinigai?
Liaukis. Pagalvok apie tai. Turi raktus nuo multivisatos.
Gali apiplėšinėti bankus alternatyvioje tikrovėje.
Ne. Valiutą suseka pagal serijinius numerius.
Jie skiriasi skirtinguose pasauliuose.
Jei persineši didelę sumą grynaisiais, jie gali būti palaikyti padirbtais.
Tiesiog nuobodu.
Paklausyk, turi būti labai atsargus.
Ir apgalvoti kiekvieną sprendimą, kurį ten priimi.
Ta dėžė gali tapti durimis tik į vieną pusę.
Tikrai to nori?
Taip.
Šimtu procentų.
Žinai, vaikystėje, kai negalėdavau įveikti vaizdo žaidimo,
susiveikdavau žaidimo kodą.
Supranti, smagiausia pradžioje, ar ne?
Tiesiog perbėgdavau visus lygius.
Ir galiausiai, kaip ir galima tikėtis, man pabosdavo.
Kiek pamenu, mano gyvenimas visada buvo toks –
pasitelkdavau pinigus, ryšius ar įtaką, kad gaučiau, ko noriu.
Bet šita dėžė, Džei, ji nėra nuobodi.
Ir su ja tikrai negaliu sukčiauti, aš tą dabar suprantu.
- Todėl eime. - Palauk.
Kaip šiuo metu jautiesi?
Dabar? Pakiliai.
Atmink, būdamas dėžėje
turi būti sąžiningas, ypač pats su savimi.
Truputį baisoka.
Viskas gerai.
Būtų keista, jei nebijotum.
Ačiū tau už tai.
Vis dar nesuprantu, kodėl ėjai į dėžę.
Tam, kad išgelbėčiau šitą Džeisoną. Leitonas jį būtų užmušęs.
Bet kur tu bandai patekti?
Manai, kad pasiliksi jo pasaulyje, jei kada nors jį rasi?
Aš apie tai negalvojau. Aš tik stengiuosi išgyventi.
Gali būti, kad tu jau esi tame pasaulyje, o jis turi šeimą.
Klausyk, gal jau supratai,
bet tu nesi tik benamė, tu neturi pasaulio.
Kuo ilgiau liksi toje dėžėje, keldamasi iš vienos sumautos vietos
į kitą, tuo labiau ims krikti protas.
Todėl ir esu čia, nes man pradėjo krikti protas.
Žinau, atrodo, kad viskas ką tik prasidėjo, bet laikas – ne tavo pusėje.
Turi pradėti galvoti, kokiame pasaulyje nori atsidurti.
Ir turi daryti tai, kas geriausia tau, o ne jam.
Atsiprašau, kad geriau tavęs neparengiau.
Aš pati apsisprendžiau eiti.
Norėjau eiti.
Tavo dėka taip ilgai išgyvenau,
todėl baik tas nesąmones su savęs kaltinimu.
Eik su mumis.
Mes galim būti paskutinieji žmonės, kuriuos pamatysi.
Ne.
Man viskas gerai.
Aš nepražūsiu.
Pasiruošęs?
- Jo. - Taigi,
gali atidaryti duris ir įeiti arba išeiti iš pasaulio.
Bet kokio pasaulio, kurį gali įsivaizduoti?
Ne, nepatenkame į plačiąją multivisatą.
Aišku.
Gerai, taigi, pasauliai, kurie...
Kurie yra kažkuo panašūs į mūsiškius.
Pasauliai, atsidalinę kažkurią akimirką netolimoje praeityje,
esantys šalia mūsų pasaulio, kuriame egzistuojame arba egzistavome.
- Gerai, taigi, pasauliai, kuriuose gimėm. - Būtent.
Bet palauk. O kas nutiks, jei vaistas nustos veikti išėjus iš dėžės?
Ji vis dar bus čia, kai grįši.
Taigi, multivisata tau – ranka pasiekiama.
Ką norėtum pamatyti?
Kai ką tau turiu.
Čia – visi mano užrašai apie keliones per dėžę.
Jie tikrai neskirti silpnų nervų žmonėms, bet gal padės.
DARBINIS ŽURNALAS
Duočiau tau kelias savo ampules, bet man liko labai nedaug.
Tikrai neisi kartu?
Išeisiu, kai būsiu pasirengusi.
Pasirūpink savimi.
Žinau, atrodo, kad gali sutelkti mintis į pasaulį, kurį nori pamatyti,
ir užmegsi su juo sąsają, bet reikia daug daugiau.
Viskas trukdo.
Baimė, pašalinės mintys, pasąmoningi troškimai.
Nors ir kiek treniravausi, nepajėgiau jų suvaldyti.
Tau viskas gerai?
Jos gyvenimas sugriautas.
Tavo gyvenimas sugriautas.
Kitų pilotų taip pat.
Jis žinojo, kaip grįžti.
Jis galėjo padėti mums visiems, sustabdyti dėžės pilotus.
Jis galėjo tiesiog padėti...
tiek daug skausmo.
Atsiprašau.
Aš tik negaliu suprasti, kaip jis galėjo tapti tokiu žmogumi.
Tu netapai.
Tu tikrai pasiruošusi?
Aš tik noriu išeiti.
Manau, žinau, kaip jis tapo tokiu žmogumi.
Supranti, kai Daniela man pasakė, kad laukiasi, ji šiek tiek abejojo.
Turiu galvoje, ji žinojo, kad tikrai nori turėti vaikų,
bet nebuvo tikra dėl manęs,
ar verta kurti gyvenimą su žmogumi, kurio dažnai nebus šalia.
Todėl turėjau pareiti namo ir gerai apie tai pagalvoti,
labai gerai apsvarstyti, ar galėčiau visko atsižadėti,
kad turėčiau su ja vaiką?
Visą naktį apie tai pragalvojau ir, garbės žodis, mačiau abu kelius.
Ir galiausiai nuėjau pas ją
ir įtikinau, kad esu vertas jos ir kūdikio.
Ir tiesiog manau, kad jei būčiau to nepadaręs...
jei būčiau atsižadėjęs galimai savo gyvenimo meilės dėl mokslo teorijos,
būčiau nepaisęs jokių kliūčių, kad įrodyčiau,
jog buvau teisus ir pasirinkau teisingai.
O jis pasirinko kitą kelią.
Taip.
Ir gal jis galvoja, kad pralošė.
Atsiprašau.
Viskas gerai.
Man tai padeda geriau viską suprasti.
Matai, ką turėjau galvoje?
Svarbu suderinti mintis su pasąmonės ketinimais.
Nagi. Eime.
Eikim dar kartą. Sugalvojau, kokį naują pasaulį noriu pamatyti.
Šita vaisto dozė dar veiks tik apie penkias minutes.
Man tiek laiko nereikia. Aš pasiruošęs.
Vis dar turiu parvesti mus į mūsų pasaulį.
Bet turi daugiau ampulių, tiesa?
Taip, turiu 12.
Bet nueisiu su tavimi į dar vieną treniruotę,
o paskui paliksiu tau dešimt ampulių.
Bet gali gauti daugiau, ar ne?
Taip... Teoriškai, taip.
Turiu galvoje, nesu chemikas.
Visas šis procesas yra brangus ir užima šiek tiek laiko.
Gerai, klausyk.
Aš tik pasiūlysiu, gerai?
Kai treniruotės baigsis,
sumokėsiu tau po milijoną dolerių už kiekvieną man atiduotą ampulę.
Pagalvok apie tai, gerai?
Gal paduotum man žurnalą?
Galvojau apie tai, ką sakė Blerė,
kaip reikia susikaupti, kad išties valdytum dėžę.
Prisiminiau, kaip atkreipdavau studentų dėmesį.
Kai ką nors užrašai, sutelki į tai
visą dėmesį, kitaip neįmanoma.
Negali rašyti viena, o galvoti apie kita.
Gudru.
Taigi, tu ne vien galvosi apie pasaulį, kurį nori pamatyti,
- bet ir užrašysi. - Taip.
Manau, suveikė.
Tikrai?
Manau, iš tiesų suveikė.
Aš...
Manau, čia ta vieta, kur tavo Džeisonas mane nuvedė tą naktį, kai mane pagrobė.
Buvo tamsu, buvau apkvaišintas, bet... Ne, aš esu buvęs šioje patalpoje.
Ten!
Prieš netekdamas sąmonės sėdėjau štai ten!
Jis manęs paklausė,
ar esu patenkintas savo gyvenimu.
Ar tikrai čia ta vieta?
Čia mano pasaulis.
Eikš.
Grįžkime.
Turiu nueiti į savo namus.
Kaip išmoksime valdyti dėžę, jei neištirsime vietos, kur ji mus atvedė?
Gerai.
Radau.
Man tai nepatinka.
Kažkas čia labai negerai.
Būk geras, paskubėk.
Daniela?
Džeisonai.
Kas nutiko?
Tave išnešė.
Pasakė man, kad mirsi.
Nenoriu, kad susirgtum.
Kur Čarlis?
Jis vis dar savo kambaryje.
Dar niekas neatėjo jo paimti.
Džeisonai!
Aš...
Ką veiki lauke?
Mano žmona viduje. Ji labai serga.
Mano sūnus miręs.
Spalvos sukabintos teisingai.
Kas nors netrukus ateis jums padėti.
- Ne. - Ne, atsitrauk.
- Jai reikia pagalbos dabar! - Nesiartink.
- Viskas gerai.
Aš gydytoja Springer. Galiu ją pamatyti?
Taip, ji apačioje. Viduje.
- Džėjau, patikrink juos. - Ačiū.
Sveiki, aš gydytojas Kveilas.
Greitai atliksiu jums testą.
Duokite riešą.
- Atsakymas neigiamas. - Kieno atsakymas?
- Duokit riešą. - Rimtai...
- Ji... - Likite čia.
Jūs taip pat neužsikrėtusi.
Gydytoja, galit nuvežti ją į ligoninę?
Visos ligoninės ir pagalbos centrai jau kelias savaites perpildyti.
Be to, tai nepadėtų. Kai kraujas išsilieja į akis, nedaug belieka.
Nežinau, kaip jūs, bet aš verčiau mirčiau savo namuose,
o ne sudedamoje lovoje FNPVA palapinėje. Užjaučiu.
Ką nors juk galima padaryti. Prašau.
Eik, paduok šiam ponui kelis automatinius injektorius.
Blemba, tiesiog paduok, Džėjau.
Virusas neplinta oru. Jis perduodamas per kūno skysčius.
Nelieskite jos.
Ji neišgyvens iki ryto.
Kas čia?
Morfijus.
Jei suleisite visus penkis iš karto, ji ramiai išeis.
Nelaukite. Paskutinės aštuonios valandos būna baisios.
Važiuojam.
Džeisonai.
Aš turiu... Ji mano žmona.
- Ji mano žmona. - Bet ne šiame pasaulyje.
Jei užsikrėsi jos liga, niekad nebepamatysi tikrosios savo žmonos.
Čia ne tavo pasaulis.
Mums čia ne vieta.
Taip.
Šūdas.
Manęs jie nepaims?
Ne.
Man davė šituos.
Kad man padėtų?
Kad viskas pasibaigtų.
Gerai.
Bet aš taip tavęs pasiilgau.
Ir aš tavęs pasiilgau.
Bet dabar aš čia.
Prisimeni? Tą dieną?
Jeloustouną.
Mes ten valgėme.
Čarlis užsisakė mėsainį su bizoniena.
Apsimetė, kad patiko.
Ir...
nuo mūsų stalo matėsi nuostabus vaizdas.
Kalnai.
O už jų leidosi saulė.
O po to išėjome į lauką.
Buvo tiek daug žvaigždžių.
Ta diena buvo tobula.
Visos jos buvo...
Visos.
Visą kūną maudžia.
Yra gerų žinių: testas neigiamas.
Gerai jautiesi?
Aš tik galvoju apie ją...
Apie Čarlį savo kambaryje.
Žiūrėk,
žinau, kad sunku, bet turėtum galvoti apie tai...
abu turėtume galvoti apie tai... kodėl atvedei mus į tą pasaulį?
Aš tik parašiau: „Noriu savo šeimos.“
Bet pro duris įsinešei emocinį bagažą.
Įsinešei didžiausią savo baimę: bijai ne tik prarasti šeimą,
bet netekti jų dėl ligos.
Taip pat, kaip netekai mamos.
Vos vakar apie tai kalbėjomės, pameni?
Bet kodėl aš ieškočiau tokio pasaulio?
Kodėl žmonės tuokiasi su valdingų motinų arba šalia nebuvusių tėvų kopijomis?
Jie nori suaugę pamėginti ištaisyti tai, kas juos žeidė vaikystėje.
Gal iš pirmo žvilgsnio tai nelogiška,
bet pasąmonė šoka pagal savo dūdelę.
Manau, šis pasaulis leido mums gerai suprasti, kaip veikia dėžė.
Kol kas neblogai.
Pažiūrėkim.
Atrodo taip, kaip ir turi.
Turiu galvoje, čia gali būti tai, ko reikia.
O jei taip ir yra?
Labas.
Eini miegoti?
Diena buvo gan sunki.
Turėčiau užeiti vienas.
O ką darysi, jei jis viduje?
Galiu šį tą pasakyti?
Žinoma.
Žinau, ką padariau.
Nepasikalbėjau su tavimi apie Čarlio mašiną ar išėjimą iš Leikmonto.
Nei apie investuotoją.
Taip, neaptarei su manimi nė vieno iš šių dalykų.
Taip.
Buvo žiauriai keista,
kad nenuėjai su mumis prie medžio.
Ir mašiną išrinkai vienas.
Aš tik bandžiau judu nustebinti.
Aš tave myliu.
Noriu, kad gyventum tokį gyvenimą, kokį nori gyventi,
bet ką tai reiškia?
Tikrai, kur jame esu aš?
Tu esi visur.
Ne, prie tų tavo priimtų sprendimų aš neprisidėjau.
Juk žinai, kad gali su manimi kalbėtis, ar ne?
Žinai, kad gali su manimi kalbėti apie viską.
Gerai.
Ką nori žinoti?
Kas tavo investuotojas?
Prisimeni Leitoną Vansą?
Su kuriuo susipažinom labai seniai?
Susitarei su juo?
Taip. Nedaug trūksta.
Vadinasi, susitarimo dar nėra.
Ne 100 %, ne.
Gerai, tai kiek procentų?
Maždaug 85–90.
Reikia tik pasirašyti sutartį, o tada kalbam apie milijonus.
- Kur jis? - Čarli!
- Labas. - Eik pas kaimynus!
Kur jis?
O šūdas.
Mieloji, galiu viską paaiškinti.
Kur... Daniela!
- Lik ten! - Daniela.
- Aš... - Lik ten.
Aš tavęs nenuskriausiu. Aš... Tas peilis...
- 911, kas nutiko? - Aš... Daniela, tai aš!
Taip, čia mano buvęs vyras.
Jis turėtų sėdėti kalėjime, bet atėjo į mano namus ginkluotas peiliu.
- Ką? - Daniela Vargas.
Eleonoros g. 44.
Ne!
Laikau jį.
Čarli.
- Ne! - Prašau. Aš...
- Aš suklydau. - Vis dar girdit, ponia?
- Aš išeisiu. - Paleisk jį.
Aš išeisiu.
Daugiau niekad čia negrįžk.
Kad ir ką aš padariau, atsiprašau.
Supratai?
Nešdinkis!
Aš jus myliu.
- Jis buvo viduje? - Turim eiti.
- Ką? - Tos sirenos kaukia dėl manęs.
- Ką? - Eime.
Kas nutiko?
Šūdas.
Turim grįžti į dėžę.
Nemanau, kad saugu važiuoti traukiniu.
Taksi?
Ne, per daug rizikinga.
Mums reikia draugo, ko nors šiame pasaulyje, kuo galime pasitikėti.
Eime.
Kas?
Mašinos rakteliai.
Amanda.
Labas.
Gal geriau apkabink ją ir išeik.
AMANDOS LUKAS ŠVIESIAM ATMINIMUI
Gerai.
Buvo žiauriai keista.
Ką jai pasakei?
Pasakiau, kad man viskas gerai,
esu laiminga ir jos ilgiuosi.
Suteikei jai vilties.
- Taip manai? - Taip.
O paskui pavogei jos mašiną.
Šūdas.
Tau nesmalsu, ką padarei šiame pasaulyje?
Man būtų smalsu.
Nė kiek.
Tikrai?
Tau nesmalsu, ką tu sugebi?
Siaubingai bijau to, ką sugebu.
Turbūt pamiršau tą parašyti, galvodamas apie šį pasaulį.
Nieko sau.
Kas?
Mes mokomės.
ĮSILAUŽIMAS IŠ IŠORĖS
Daktare Desenai?
Daktare? Čia tikrai jūs?
Kas nutiko, Mara?
Čia buvo atėjęs kitas Džeisonas.
Amanda su juo įėjo į dėžę, o Leitonas nusekė iš paskos.
Ir kada... Prieš kiek laiko?
- Prieš kelias dienas. - Kieno čia kraujas?
Donos.
Grįžk prie darbo, Mara.
Kaip ten viskas?
Ten pragaras.
Įėjai be manęs?
- Tik sutvarkiau reikalą. - Gerai.
Kiek gavai?
Penkiasdešimt.
Gavai 50?
Gerai, paklausyk.
Gerai, tu mane parengsi, išsiųsi, o kas toliau?
Toliau tvarkysiesi pats, bičiuli.
Ne. Turiu galvoje, kas toliau tau?
Turiu uždaryti dėžę.
Nesijaudink.
Tik šiame pasaulyje.
Išvertė Sandra Siaurodinė