- Fantastično. - Ni končana.
Kako je spet slikati?
Nesigurna sem.
Si razmislila o najinem pogovoru zadnjič?
- O čem? - O odpovedi v galeriji.
Da bi samo še slikala.
Pazi, kaj si želiš.
Na koncu boš imel polno hišo teh.
Predobra si, da bi kurirala dela drugih ljudi. Resno.
Počakajva na tvoj posel.
Moj posel
je sklenjen.
Te številke so nore.
Rabim prevoz.
- Kam greš? - V park za rolkanje.
- Peljala te bom. - Ne, jaz ga bom. Dovoli meni.
Itak imam opravek. Peljal te bom.
Se dobiš z Brooke?
- Ja. - Je to zmenek?
Lahko grem peš.
Pomiri se. Ne bom te sramotil. Vzemi svoje stvari.
Slikaj.
Si živčen?
Malo.
To je dobro.
Ni slabo, veš? Ohranja te pozornega.
Ja.
Zabavaj se. Verjamem vate.
- Hej. - Kako si?
No...
Pripravljen si na pustolovščino.
Ti je všeč? Šik, kajne?
Je to zame?
Izvoli.
Poslal ti bom kolegove podatke. Dober je. Parkrat me je že rešil.
Vau.
Res hočeš zapečatiti kocko?
Ja?
Zakaj si se sploh vrnil?
Zaradi nje, kajne?
Ja.
To si zajebal v svojem svetu.
Ustvaril si tole, namesto življenja z njo.
Imam prav?
Srečno potuj. Ne pozabi, kaj sem ti rekel.
Upam, da boš našel, kar iščeš.
Se vidimo.
- Me pospremiš? Pojdiva. - Ja.
Nekaj...
Nekaj sem ti kupil.
- Zamujaš. - Ja.
Čudno, da to reče fant, ki se je družil s svojo simpatijo.
Drew je bil tam in me spet zajebal.
Nekaj boš moral narediti.
Kaj?
Ne vem. Ti moraš pogruntati.
- Če ne boš nekaj poskusil... - Lažje je reči...
Obžaloval boš. To te bo razjedalo.
Kaj je?
Kaj je? Charlie?
- Je to... O bog. - Sranje.
- Alergija? - Ja.
Kaj je?
V torbi? Jaz bom.
Kaj iščem?
Epipen?
Kako zgleda? Sranje.
Tole? Drži se. O bog.
Kaj moram narediti? Daj že.
V redu je, kajne?
- Ja, v redu bo. - Dobro.
Pregledujejo ga.
- Si v redu? - Ja.
Kako se je zgodilo?
Jaz sem kriv. Dal sem mu sladoled.
Kaj?
Vseboval je oreške. Nisem prebral... Nisem razmišljal.
Koliko rabiš, da se spomniš, da je alergičen?
Vem.
Kaj delaš?
Dobiti moram galerijski prostor za dražbo.
Zelo zaposlena.
Na dogodku nočem sodelovati, zato so priprave naprtili meni.
Rabiš kaj?
Ne.
Hej.
Od kdaj si nitkaš zobe?
Vedno jih nitkam.
Nitkal si jih samo, ko si šel k zobozdravniku.
Odločil sem se, da bom poskrbel za dlesni. Je to narobe?
Ne, samo radovedna sem.
Dobro.
PO ROMANU BLAKA CROUCHA
- Kako ti gre? - Dobro.
RDEČ NEONSKI NAPIS
ODLIČNA KAVA
- Sranje. - Kaj?
ČEZ CESTO JE VINOTEKA
VINOTEKA
- Kaj je? - Vrata so rdeča.
To ni moja žena.
In to ni moj pes.
Niso moja vrata in ni moja hiša. To ni moj jebeni dan.
Nikogar ni doma.
Ni važno, ker spominskega drevesa ni tam.
Mater.
To je huje od tistih norih svetov.
Kup Chicagov, a nobeden ni čisto pravi.
Skoraj, a nobeden ni moj.
Ne vem, ali hočem nazaj v kocko.
Jaz tudi nočem.
Nocoj bova spala v hotelu.
Odlično je.
O bog.
Ne vem, ali sem tako lačna ali je res tako dobro.
- Zelo dobro je. - Je, kajne?
Ja. Hej...
Si v tem svetu našla Amando?
Ni terapevtka.
- Res? - Si pripravljen na to?
- Vodi restavracijo. - Ne.
Si vsaj poslovodja.
Se kdaj sprašuješ...
Če odmisliš pasti, kot je življenjski slog
in vse druge zunanje stvari,
kateri so ključni elementi,
zaradi katerih si ti ti?
Ali sem še vedno ona, gostinka Amanda na najosnovnejši ravni?
Ja.
Tako je.
No...
Značaj je samo vzorec misli, občutkov
in vedenj, lastnih posamezniku.
Radi mislimo, da je nespremenljiv, vendar ni res.
Ljudje se spremenijo, toda osnove ostanejo enake.
Naš temperament se oblikuje okoli tretjega leta,
a to je samo intenzivnost našega odziva na okolje, v katerem smo.
Moj Jason je bil vzkipljiv.
- Enako. - Se mi je zdelo.
Toda ti si bolj empatičen in veliko bolje nadzoruješ svoje vzgibe.
Zaradi svojih izkušenj, izbir.
Naš značaj se skozi življenje močno spremeni...
Obožujem to pesem.
Kaj?
Ne. Daj no. Ne bi. Ne plešem.
Seveda ne plešeš. Tudi on ni.
Česa se bojiš?
Česar se vsi.
Če boš videti smešen, lahko odideš iz restavracije,
iz tega mesta ali dobesedno zapustiš ta svet.
- Narediva to. - Ne bo šlo.
Hej.
Super večer je bil.
Ja.
Noro je bilo.
Zdi se mi, kot bi moj svet izginjal.
Misliš, da ga boš kdaj povsem pozabila?
Najbrž bom prišla do točke, ko se ne bo več zdel resničen.
Kako to misliš?
Ker ni.
Samo to resničnost imava.
Povej, ali naj grem v drugo posteljo.
Nočem, da greš.
- Ampak mislim, da moraš. - Seveda.
Jason, vstopi.
Imam vse, kar hočem. Čisto vse.
Toda z vami se tu pogovarjam,
ker ni vse tako, kot sem si predstavljal.
Trdo sem delal za te stvari, da sem dosegel vse to.
Mislite, da ste preveč pričakovali?
Da ste idealizirali to obdobje svojega življenja?
Morda ste sanjarili, kako dober občutek bi bil imeti vse:
ljubljeno ženo, sina,
svobodo, da počneš, kar hočeš.
Toda nekaj ste pozabili.
Življenje je samo življenje.
Tega niste pričakovali.
Kaj ste pričakovali?
Imeli me boste za bedaka, če rečem popolnost.
Hoče, da pustim službo v galeriji.
Jo boš?
Nisem še povsem dojela.
Veliko denarja je.
- Noro veliko. - Dobro.
Opažam še nekatere malenkosti.
Nenadoma si vsak dan nitka zobe, bolje se oblači.
- Najemi ločitvenega odvetnika. - Vem, da so malenkosti.
- Toda veliko jih je. - Nadaljuj.
Ključe pušča na kuhinjskem pultu, namesto da bi jih obesil pri vratih.
Sezuje se takoj, ko prestopi prag hiše.
Oprano posodo takoj pospravi.
Ves čas hoče seksati.
Nehaj. Praviš, da je bolj seksi, snažen in bogatejši.
Tisto s Charliejem pa ni malenkost.
Pred nekaj dnevi sem zelo zamočil.
Sinu Charlieju sem dal sladoled.
Vseboval je oreške in moral je na urgenco.
- Je v redu? - Ja.
Ja.
Oddolžil se mu bom. Daniela pa je še vedno zelo jezna.
- Ste se opravičili? - Sem.
Sem, ampak... Nekako ji moram pokazati,
da sem pozoren.
Kaj načrtujete?
Všeč mi je velika romantična gesta.
- Pa njej? - Vam ne?
Ni vsem?
S partnerjem se včasih ne strinjava, kaj je romantično.
Poročeni ste.
Ko sva na urgenci čakala na Charlieja,
- sem na njegovi roki videla sledi. - Poškodbe?
- Injekcije. - Sledi vbodov?
To šele zdaj poveš?
- Si ga vprašala? - Ne.
Zadnje čase je zvečer veliko zunaj.
Pravi, da zaradi posla, a nisem prepričana.
- Govoriti moram z njim. - Nikar.
Lagal bo in oprezen bo.
Slediti mu moraš.
- Res? - Ja.
Ugotovi, kaj se dogaja.
Ne.
Govorila bom z njim.
Kje ste izvedeli zame?
Od bivše punce.
Dolga zgodba.
Hej.
Rada bi se pogovorila.
Z veseljem, ampak grem ven.
- Kam greš? - Kam greva midva.
Boš že izvedela.
Greva na večerjo?
- Ja. - Dobro.
Še prej pa greva nekam drugam.
Najprej se bova nekje ustavila. Prišla sva.
DOBRODELNA UMETNIŠKA DRAŽBA LOKALNIH UMETNIKOV
Pripeljal si me na dobrodelno dražbo?
- Ja. - Ne.
Hočem, da na hitro nekaj vidiš.
- Ne razumem. - Pridi.
- Zakaj sva tukaj? - Zaupaj mi.
- Živjo. Veseli me. - Lepo te je videti.
- Za tabo. - Kaj?
- Pelji me domov. - Kaj je?
Hočem domov.
Poslušaj. Vem, da sem zamočil,
ampak ne razumem, zakaj.
- Ne razumeš? - Ne. Mislil sem, da boš vesela.
Ja.
Ne.
Nisem vesela.
Prekleto ponižana sem.
Ponižana? Slika je odlična.
Vzel si jo brez mojega dovoljenja in prosil sodelavce, da jo razstavijo.
- Veseli so bili. - Niso imeli izbire.
Dal si mi obleko, ki jo sovražim,
in me peljal tja, kjer me vsi poznajo.
Ne le, da je slika slaba, niti dokončana še ni.
- Slika je dobra. Odlična je! - O tem ne odločaš ti, Jason.
To je moje delo.
Osebno je. Povedala sem, da je nočem prodati.
Pa je ne prodaj! Ne prodaj je.
Ne razumem, zakaj je ljudje ne smejo videti.
Ker že leta nisem slikala!
Ker se še nisem odločila, ali to sploh še hočem!
Kako si sploh pomislil, da bo to v redu?
Morda nisi človek, za kakršnega sem te imel.
Nisem tako mislil. Nisem...
Morda res nisem.
- Hočem, da si srečna. - Ti hočeš biti srečen.
Kaj je to?
To si vbrizgava.
Mamilo? Ne.
Ima sledi.
Sranje.
Čakaj. Morda je bolan in noče, da bi te skrbelo.
- Preizkuša eksperimentalno zdravilo. - Skrivna bolezen je pretiravanje.
Ima pa skladišče, ki mi ga je zamolčal.
- Res? Kaj ima tam? - Tole.
Za drugo ne vem. Nisem mogla noter.
Lahko sekvenciraš?
Ni najboljši vzorec, ampak ja.
Ugotovi, kaj je, potem bova videla, kaj bova.
Si v redu?
Ja.
Mislim, da rabim dan zase. Se dobiva tu nocoj?
Kaj, če je to moj svet?
Kakorkoli, se dobiva nocoj tukaj?
Želite?
Ste vi umetnica?
Izjemno.
- Hvala. - Tole...
Spominja me na plažo Juneway.
Saj je.
Jesen ali nekaj takega.
November je.
- Rada imam sončne vzhode. - Ja.
Kar razglejte se. Tam bom. Če vas še kaj zanima, vprašajte.
Moja žena je umetnica.
- Je od tu? - Ja. No...
Pravzaprav ne.
Če sem natančen. Nisva skupaj.
Ne, da nisva skupaj.
- Ampak je... - Zapleteno.
Ja.
Bi šli z mano na kavo?
Ves dan moram biti tu.
Dobro, potem pa ko končate ali...
Vljudno me zavračate.
- Žal mi je. - Enako.
Sranje. Žal mi je.
Vse je v redu. Hvala, da ste prišli.
Hvala.
Živjo. Želite?
Oblečen si.
Super.
Čas za žgečkanje.
Ni tvoj svet?
Kmalu nama bo zmanjkalo ampul.
In možnosti.
Ja.
Smem?
Hvala.
Pišeš o dolžini njenih las, barvi las, službi.
Mislim, da ni dovolj.
- Trudim se po najboljših močeh. - Vem,
toda globlje moraš.
Ja.
Moram na zrak.
Prinesel nama bom hrano. Pridem nazaj.
Ja, priimek je Dessen.
Prav, hvala.
Hej.
Mislila sem, da si odšel.
Oprosti. Nikoli te ne bi pustil.
Kje si bil?
Opazoval sem se in si sledil.
Danieli in sebi sem sledil v restavracijo in ju od zunaj opazoval.
Potem sta šla v kino.
Tudi jaz sem šel, sedel za njima in ju opazoval, ko sta gledala prekleti film.
Začenjam razumeti, kako mi je tvoj Jason to naredil.
Več tednov me je opazoval.
V službi, ko sva šla z Danielo zvečer na zmenek.
Skozi okno je opazoval, kako se zvečer gibava po hiši,
predstavljal si je, da me ni več. Jebemti!
Zdajle mi grejo po glavi nore misli.
- Tole ne deluje. - Ja.
- Zapravljava čas. - Ampak blizu sva.
- Jason. - Nikar.
Pomisli, kje sva začela, zdaj pa sva že zelo blizu.
Svet, ki ga iščeš,
je zrno peska na neskončni plaži.
- Ne govori tega. - Jason.
Videl si, ko so ti ubili ženo.
Videl si jo umreti zaradi grozne bolezni. Ko te ni prepoznala.
Poročeno z drugim, z drugo različico tebe.
Naši možgani niso bili narejeni za to.
Koliko lahko še preneseš?
Ne gre za to, koliko lahko prenesem, ampak da najdem svojo Danielo.
Ostalo nama je še deset ampul. Deset.
- Morda imaš prav. Nemogoče je. - Ni. Poglej me.
Ne prosim te, da odnehaš.
Poskusiti morava nekaj drugega.
Razumem, zakaj je besna.
Njena odločitev je, ali bo svoje delo komu pokazala.
- Tudi ona je to rekla. - Kako se počutite?
Najraje bi odšel.
- Zaradi tega prepira? - Zaradi vsega.
Garal sem, da bi prišel sem, pa gre vse k vragu.
Kaj mislite s tem, da bi odšli?
Na neskončno dolg hodnik
z vsemi tistimi, enakomerno razporejenimi vrati, do koder seže oko.
Za vsakimi vrati je različica mojega življenja,
ki bi jo lahko živel.
Če mi tista, v kateri sem, ni všeč, lahko stopim skozi druga vrata.
Zanimiva metafora.
Morda jo bom ukradla.
Vaša je.
Omenjate vsa tista vrata.
Morda se tam počutite najbolje. Ko živite na hodniku.
Veste, kaj je drugo ime za to?
- Kaj? - Strah pred odgovornostjo.
Petnajst let sem poročen.
Vendar ne govorite tako.
Hej.
- Hej. - Si mislil, da ne bom izvedel?
- Česa? - Daj no.
Zato nisi hotel delati z mano, ker kradeš moje ideje?
Nisem ti ukradel.
Kako si lahko ustvaril to spojino?
Zdi se, kot bi pogledal v moje možgane.
Ryan, prisežem, da nisem videl tvojih raziskav.
Kaj pa kdo, ki dela zate?
Ne.
Ko se odvetniki vmešajo,
bodo prečesali vse tvoje življenje, vse delo,
- laboratorij, vse, česar si se dotaknil. - Ni treba, da je tako.
Jason, pogajam se z več farmacevtskimi podjetji.
Če odkrijejo konkurenčno biotehnologijo, je konec.
- Kdo ti je dal mojo ampulo? - Je pomembno?
Ali tvoja spojina deluje?
Zelo blizu smo.
Čemu je namenjena?
Varnejša alternativa splošni anesteziji.
Terapija za travme, fobije.
- Nov pristop obvladovanja bolečin. - Tvoja deluje?
Ja, deluje.
Vau.
Kako si dosegel Brodmannova območja?
- Ne smem povedati. - Daj no.
Dobro.
Mi poveš, čemu je tvoja namenjena?
Tole predlagam.
Pokazal ti bom.
Kaj je to?
Moj tajni projekt.
Čemu služi?
Pokazal ti bom.
Ljubi bog, Jay.
Hočeš, da si tudi jaz tole vbrizgam v žile?
- Če hočeš vedeti, kako deluje. - Je varno?
Je. Več kot stokrat sem to naredil.
Dobro.
Ne razumem tega, kar vidim. Kaj je to?
To je manifestacija tvojega uma,
ko si poskuša vizualno razložiti nekaj, čemur naši možgani niso dorasli.
Kaj točno?
Petdimenzionalni verjetnostni prostor,
znan tudi kot superpozicija.
Jay...
Praviš, da sem zdajle v kvantnem stanju?
- Ja. - Jay.
Zgleda kot hodnik,
v resnici pa se kocka ponavlja v vseh možnih resničnostih,
ki si delijo enake koordinate prostora in časa.
To je nemo...
Resnično je.
Jason.
O moj...
Kaj je za vrati?
Neskončno število variacij sveta, ki ga poznaš.
Nekateri so malo drugačni, drugi ti vzamejo sapo.
Sranje.
- Čakaj. Ne. - Kaj?
To...
Tole je nevarni del.
Deli tvoje zavesti, kot je čustveno stanje...
Dobro.
...določajo, katero resničnost boš našel, ko odpreva vrata.
- Pizda. Seveda... - Samo osredotočiti se moraš.
- Vem, da si vzhičen... - Trudim se. Trudim se.
Vdihni.
Izdihni.
Pripravljen?
Je to Chicago?
Druga različica Chicaga.
Prijaznejši in naprednejši svet, kot je naš.
Zakaj... Kako sva prišla sem?
Pomislil sem na svet, ki bi ga moj prijatelj želel videti.
Marsikaj ti lahko pokažem.
Ne moreva ostati dolgo.
- Daj mi telefon, da slikam. - Ja.
Jason, ne morem verjeti, da si naredil boljšo spojino od moje.
Mislil sem, da sem edini na svetu, ki jo zna narediti.
Obstaja veliko svetov.
In veliko Ryanov.
Nisi Jason, ki ga poznam, kajne?
Hej...
Ne bom ti delal težav.
Ne, čakaj. Čakaj!
Ne, čakaj.
Jay!
Jason?
- Ja, jaz sem. - Anthony sem.
- Hej. - Leightonov človek.
Hvala, da si tako hitro prišel.
- Boš zmogel? - Seveda.
Začela bova z okvirjem. Zberi nekaj fantov...
Prevedla Lidija P. Černi