NA MOTIVY ROMÁNU OD BLAKEA CROUCHE
TEMNÁ HMOTA
DLOUHO SES NEOZVAL. SNAD JE VŠECHNO OK. NĚCO NOVÉHO?
Ahoj.
Co to je?
Večeře. Říkal jsem si, že dneska uvařím.
Jak dlouho se na mě ještě budete zlobit?
Já tam zajdu.
Zdravím, detektiv Masonová.
Jsou vaši doma?
Děkuju.
Víte, proč jsem přišla?
- Ne. - Nevím.
Oba znáte Ryana Holdera.
- Od vysoké. - Odjakživa.
Před dvěma dny
jeho přítelkyně Mindy Stewartová nahlásila, že zmizel.
Zmizel?
Dvanáct hodin se jí neozval. To je prý neobvyklé.
A pak nepřišel na domluvenou večeři.
Kdy jste pana Holdera viděli naposledy?
Jo, já jsem ho viděla před pěti dny.
- A kde? - U něj doma.
- Jak na vás působil? - Úplně v pohodě.
Nic zvláštního?
Ne, ničeho jsem si nevšimla.
A vy? Kdy jste ho viděl naposledy?
Jo, já ho viděl před třemi dny.
Kde?
Ve Village Tapu. To je bar.
Jo, máme vás spolu na záznamu z kamer.
Aha, takže...
Zřejmě to bylo naposledy, co někdo pana Holdera viděl nebo o něm slyšel.
Jak na vás působil?
No, popravdě...
moc dobře ne.
Jak to?
Hlavně jsem si všiml, že ten večer hodně pil.
To je neobvyklé?
Jo. Už od střední abstinuje. Pít jsem ho nikdy neviděl.
Kam jste šli potom?
Já jsem šel domů a...
bože, netuším, kam šel on.
Tak vám moc děkuji.
Kdyby vás ještě něco napadlo, vzadu je moje číslo.
Děkujeme.
Vyprovodím se sama.
Mohl bys přijít nahoru?
Proto jsem za Ryanem šla.
Kdes to našla?
Sledovala jsem tě do toho skladu.
Jednu jsem mu zanesla, aby mi řekl, co to je.
Není to to, co si myslíš.
Je to experimentální sloučenina, která deaktivuje
určité části prefrontálního kortexu.
Za jakým účelem?
Abych mohl pozorovat makroskopické objekty ve stavu superpozice.
Ryan ji pro mě vyrobil.
Proč mi to neřekl?
Podepsal dohodu o mlčenlivosti. Proč jsi s tím nešla za mnou?
Protože mám pocit, že jsme se odcizili, a štve mě to.
A mám strach.
Ty si to pícháš?
Nelži mi.
Ano.
Má to na tebe nějaký vliv?
Vedlejší účinky jsou docela drsný.
Chci, abys přestal.
Dobře.
- Můžeš přestat? - Ano.
Přestanu.
A co je v tom skladu?
Plno věcí z...
pro můj projekt.
Mám pocit, žes to tajil.
Taky že jo.
Měl jsem výčitky, že chci něco víc. Dělat toho víc.
Takže jo.
Fakt myslíš, že je to zapotřebí?
Podle mě je to škoda dvou ampulí.
Škoda celýho jednoho dne.
Hele, já vím.
Ale z testování víme, že ta látka je návyková,
a takto dlouhodobé užívání se nikdy nezkoumalo.
Žijeme takhle v režimu boje nebo útěku už 29 dní.
Potřebujeme pauzu.
Něco úplně jiného.
- Nařídila to doktorka. - No jo.
Pojďte všichni sem.
Utvoříme podkovu, jak jsme to trénovali.
MUZEUM ENERGIE
Tak. Kdo ví, proč tu jsme?
Hele.
Vzpomenete si, co v týdnu studené fúze oslavujeme?
Spuštění prvního fúzního reaktoru.
Ano. Jdeme dovnitř?
- Ano! - Tak pojďte za mnou.
Kam jsi nás to zavedla?
Nejsem si jistá.
Ani jsem ten svět nepopsala.
Soustředila jsem se na koncepce, díky kterým by svět byl zajímavý.
Například?
Že se lidi shodnou v základních otázkách, technologie neničí přírodu ani lidstvo...
Hlavně jsem psala o empatii.
Dobrý den. Dvě horké čokolády, prosím.
- Děkuju. - Děkuju.
Takže jsi psala o lidech, ne o věcech.
V životě jde o to, s kým ho sdílíš, ne?
Je dobrá?
Jo.
Ten kelímek se asi dá jíst.
- Jo. - Dobrý, co?
Jo!
Jmenuje se to Spire.
Na vrcholku Obama Building. Nejlepší podnik.
Znám jeho manažerku. Řekněte, že vás posílá Sid.
Děkujeme.
- Tohle Chicago je super. - Jo.
Počkej, co je? Už jdeme?
Já jdu.
Bude to překvapení. Sraz za dvě hodiny?
Dobře. Kde?
Co třeba v té restauraci?
Dobře.
Nevadí?
Fajn.
Promiň. Ahoj.
- Ještě jednu? - Jo.
Ale já chci. Jdu na to.
Ne, bude to bezva.
- Dobrý den. Zdravím. - Zdravím.
- Mohl byste nás vyfotit? - Jasně.
Díky.
- Tady to tlačítko. - Jo.
Je to nějaká zvláštní příležitost?
Jo, máme výročí.
- Jupí. - Snad se povedla.
- Děkujeme. - Vypadáte moc šťastně.
Vy se svou partnerkou taky.
Vyfotil jsem vás spolu.
- To on dělává. - Pardon.
Když vy jste byli tak roztomilí.
Jak dlouho jste spolu?
Prosím?
Jo, moc dlouho ne.
Děkuju.
Páni.
Je to neuvěřitelný.
Jsem extrémně nevhodně oblečenej.
To je pro tebe.
Dobře.
Tak já se teda za chvilku vrátím.
Sexy. Hodně sexy.
Jo, je neskutečný, co dokáže umytej obličej.
- Na zdraví. - Jo.
Něco pro tebe mám.
Zavři oči.
Tak, otevři.
Kdes to vzal?
Viděl jsem je ve výloze jedné sámošky, když jsem se procházel.
- Ty sis vzpomněl. - Jo.
Děkuju.
Jo.
- Fakt? - Musela jsem.
- A? - Nejsi vědec.
A co jsem?
Pojišťovák.
Tak to je nudný.
Našla jsem i sebe.
Amanda Lucasová z tohohle světa je dva roky pohřešovaná.
Stejně jako já pochází ze Seattlu, který je teď ve státě zvaném Cascadia.
Jako já vyrůstala v Sao Paulu a v 17 se přestěhovala do Chicaga.
Má několik občanství.
Na rozdíl ode mě už nemá rodiče a nikdy neměla bratra.
Ty jo.
Takže je to...
Je to dokonalý.
Díky rozpoznání obličeje a skenu sítnice...
jsem během deseti minut dostala nový pas.
Ta Amanda má fakt velké úspory.
O čem to sakra mluvíš?
Zůstanu tady.
Já už dál nemůžu.
Myslím, že sis toho všiml i ty.
Ty máš domov, na který se můžeš těšit, ale já ne.
Do svého světa se vrátit nemůžu.
Já nemám vůbec nikoho, kromě tebe.
A ty ani nejsi můj Jason.
Takže mě v tom necháš?
Jasone.
Chtěla bych, abys zůstal.
Jo.
Vím, že existuje nespočet světů s Jasony,
kteří jsou chytřejší než já a zůstali by moc rádi.
A mrzí mě... že nemůžu být jedním z nich.
I když bych...
Aspoň bych ti tu měl nechat nějaké ampule.
- Proč? - Proč?
Nevíme, jestli to vyjde.
Žádný svět není dokonalý.
Musíme se akorát rozhodnout žít co nejlepší život.
Co budeš dělat? Kam půjdeš?
Vrátím se do Seattlu,
kde už Amandu nikdo nezná.
Začnu nanovo.
Máš to promyšlený. Jsi si jistá?
Jestli nás s nějakou realitou spojuje vědomí,
tak nezáleží jenom na vědomí člověka, který ty dveře otevírá.
Roli hraje mysl nás obou.
Co když se právě kvůli mně nemůžeš dostat do svého světa,
zpátky k nim?
Ty jsi neskutečná.
A promiň. Můžu za to já.
- Já tě do toho zatáhl. - Ne.
Nic takového.
Žádné výčitky.
Doufám, že je najdeš.
Děkuju.
NEJISTOTA DANIELA VARGASOVÁ
- Haló? - Ahoj.
Ahoj.
Odkud mi voláš?
Vybil se mi mobil.
Někdo mi půjčil svůj.
Všechno v pohodě?
Jo, jenom mě zajímalo, jak se dneska ráno máš.
Od té doby, co jsme se před hodinou viděli?
Všechno v pohodě?
Jo.
Akorát jsem si uvědomil...
že chvilky s tebou beru jako samozřejmost.
Ráno vstanu, dělám to, co obvykle,
ale teď mě trklo,
úplně jasně, že tě hrozně moc miluju.
A radši jsem ti to chtěl říct, protože...
člověk nikdy neví, chápeš?
Co kdybych zrušila ty naše plány na večer
a oblíkla si ty nejvíc sexy tepláky?
To by se mi moc líbilo.
Poslyš, už musím končit, za chvilku mám ten videohovor s investory.
- Jo. Dobře. - Dobře.
Miluju tě, lásko. Uvidíme se večer.
Tati?
Charlie?
Ne, tvůj druhej syn.
Co tady děláš?
Nemůžu spát.
Tak ses oblíkl do černýho a vzal si boty, abys mohl postávat v kuchyni?
Možná by mi pomohla procházka.
Nebudu tě zdržovat.
Mám tě rád, synku.
Co je?
Co se děje?
Vím, jak hrozně jsem tě zklamal.
Ne.
Ne, tak to vůbec není.
- Co? Co blbneš? - No tak. Co se stalo?
Řekni mi to.
Co se ti stalo?
Tati, blíží se to výročí.
Pořád myslím na Holly a na to, jak je to všechno nefér.
Ona to mohla někam dotáhnout. A já blbec propadám z trigonometrie.
Pojď sem.
Maxi.
Tak to v životě nefunguje.
- Je to složitý. - Ta holka je po smrti.
Mám její srdce. Já žiju, a ona ne.
Myslíš, že nevím, jak je ten posranej život složitej?
Ne.
Tak už táhni.
Maxi.
Jak se tento týden máte?
No...
Daniela mě obešla
a rozebírala s mým dobrým přítelem mě a moji práci.
Věci, se kterýma měla jít za mnou.
Takže přemýšlím, že se prostě sbalím a odejdu.
A tím své problémy vyřešíte?
Proč vám tak vadí, že bych se dostal z blbé situace?
Mně to nevadí.
Ale není možné, že ve skutečnosti utíkáte sám před sebou?
Před svým pravým já?
Poslyšte, já o vás vůbec nic nevím.
Kvůli mně tu nejsme.
Ale jak vám mám důvěřovat?
No tak, řekněte mi jednu věc.
Jenom jednu.
Ne? Fajn. Tak co kdybych vám o vás něco pověděl já?
Třeba že máte ráda sladký.
Na stole mám bonbóny. To není žádné tajemství.
Jo, ale to znamená, že chcete, aby vás lidi měli rádi.
Že jste milá.
A podle mě psychologie nejspíš nebyla vaše první láska.
Máte pravdu. Lásek jsem měla hodně.
Působíte na mě jako člověk,
který má sklony toho pro druhé hodně obětovat, zvlášť pro muže.
A kdepak, vy sama byste z blbé situace neutíkala.
Vlastně si myslím, že jste musela pečovat o jednoho z rodičů.
Jo.
Matka vás potřebovala tak moc, že se z vás kvůli tomu stal člověk,
co potřebuje zachraňovat ostatní, místo aby pomohl sám sobě.
Odejděte, prosím.
Hned.
Jo.
Zdravím, Jasone. Omlouvám se, že otravuju.
Mám pár otázek a byla jsem tady poblíž.
Posaďte se.
Konečně máme záznamy o mobilu Ryana Holdera.
Naposledy byl online v průmyslové zóně v South Chicagu.
Ano?
Zřejmě tam šel hned potom, co s vámi popíjel ve Village Tapu.
Aha.
Netušíte, co v té čtvrti mohl dělat?
- Uprostřed noci? - Ne.
Vy jste tam s ním nebyl?
Ne.
Neřekl vám, co tam bude dělat?
Ne.
Dobře.
Víte, v té části města moc bezpečnostních kamer není,
ale když zjistím něco zajímavého, ozvu se.
Tys fakt řekl „nasrat, já končím“?
- Život je krátkej. - To jo.
Jak se jmenuje tvůj šéf?
Alan.
Tak na tebe, Alane.
Ale vyliž si.
Seru na tebe, Alane.
Serem na tebe, Alane.
Proč? Taky máš šéfa na hovno?
Jo.
Právě na něj koukáš.
Počkej, o co jde? Co přesně děláš?
Mám servis. Loyalty Motors. Asi jsi o nás slyšel.
Ne?
Obsluhuju fajnový hipstery v Logan Square.
A mít vlastní autoservis byl tvůj sen?
Kdyby pár věcí bylo jinak, mohli jsme spolu chodit na univerzitu.
No nekecej.
Vím, že na to nevypadám, ale dřív mi to docela pálilo.
Na Chicagský mi nabídli stýpko.
A co se stalo?
Po střední jsem se nechal chytit opilej za volantem.
Kámoš měl mejdan.
Byli jsme ztřískaní, tak jsme si hodili mincí a já prohrál.
Takže jsem řídil já a cestou domů jsme potkali hlídku.
Nepřemýšlíš někdy...
Pořád, ty vole.
Další rundu, pánové?
Asi bychom měli.
- Já si dám whisky. Dáš si? - Jo.
Díky.
Když někoho potkáš, nemáš někdy pocit,
že už jsi ho někdy viděl?
- Jo. - Jo?
Tak prosím, pánové.
- Díky. - Jo.
Poprvé tě vidím na zahradní párty.
A když se naše pohledy setkají,
mám pocit, jako by se mi v hrudi zadřel nějaký stroj.
A střetly se světy.
Vždycky jsem na čistě intelektuální úrovni věděl,
že lidská individualita je iluze.
Všichni jsme v základu stejní:
rozptýlené kousky hmoty vzniklé v žáru vyhaslých hvězd.
Akorát jsem to nikdy necítil v kostech.
Až teď, v tuhle chvíli s tebou.
Pamatuju si jen útržky našeho rozhovoru,
jak ses smála, jak ti víno ulpívalo na rtech.
A pak jsi mi řekla:
„Kamarád má dneska vernisáž. Nechceš jít se mnou?“
A já si pomyslel: „S tebou bych šel kamkoli.“
Dnes opouštím svět, v němž náš syn přežil.
Kde je Max naživu.
Málem jsem ten život tomu Jasonovi vzal, jako se to stalo mně.
Ale něco mi došlo.
Potřebuju svůj život a svou rodinu. Žádné cizí.
„Dřív jsem si myslel...
že v životě jde o to, dosáhnout nějakého dokonalého cíle.
Byl jsem nesvůj, že jsem ho zatím nedosáhl.
Teď jsem tu dokonalost viděl.
Dosáhl jsem jí a začínám mít dojem,
že právě nedokonalosti života představují zase jiný druh dokonalosti.
Chci prostě být doma...
zpátky na cestě...
s touto tvojí verzí.“
Co si přejete, pane?
Znáš mě?
Jo, Jasone, jasně že znám.
- Jo. - Matte.
Co...
- Co si dáš? Co se děje? - Ne, dneska ne.
Dneska ne!
Stavil se pro objetí. Fajn. Dík.
ŽIVOT JE KRÁSNÝ LETNÍ MRÁZ, UPGRADE
Ahoj.
Ahoj. Ty jo, to vypadá dobře. Ahoj.
Promiň. Konečně se mi ozval Ryan.
Vyzvedl jsem ho v jednom baru v Gary.
Pěkně v tom jede.
Je v pořádku?
No, ne.
Je na tom dost zle.
Má nějaký problémy.
A kde je teď?
Doma, aby se z toho vyspal.
Možná by neměl být sám.
Zavolal jsem Mindy. Už tam jede.
Dobře.
A musím zavolat detektivovi Masonové.
Jenom aby věděla.
Pošleš mi Mindyino číslo?
- Zeptám se jí, jak to jde. - Jo.
Dobrý večer. Přejete si?
- Jo. Chci si koupit ruční zbraň. - Dobře.
Ale nic o nich nevím.
To nevadí. K čemu ji potřebujete?
- Jen k obraně domu. - Dobře.
Takže tady máme tenhle Glock 23.
Ráže .40. Rakouská výroba, dostatečná síla.
Mám ho i ve verzi subcompact,
jestli chcete něco menšího, co nebude vidět.
Takže tím bych vetřelce sejmul?
To ano. Tím ho sejmete určitě.
A už nevstane.
To je... Můžu... Kolik kulek se tam...
- Nábojů. Třináct. Jo. - Nábojů?
Správně.
- Tak co vy na to? - Jo.
- Je to fakt pistole. - Jo.
Můžu vám ukázat i další.
Mám tu Smithe & Wessona ráže .357, kdybyste chtěl revolver.
Ne. Tahle je ideální a vezmu si ji.
Jo? Dobře, super. Máte zbrojní průkaz?
To je co?
Oprávnění k držení zbraně, které vydává illinoiská policie.
Jak ho získám?
Musíte o něj požádat.
Dobře.
Než ho seženu...
nemáte něco jako pepřový sprej nebo slzný plyn?
- Jo, jasně, ty jsou tamhle. - Jo?
Doporučuju pepřový sprej Fox Labs. Má pálivost 5,3 milionů SHU.
Je na trhu nejsilnější.
- Bezva, ten si vezmu. - Jo?
- A můžu se podívat na nože? - Jo, tady.
Hledáte něco konkrétního nebo...
- Ani ne. Tenhle? - Dobrá volba.
To je Spyderco Civilian. Je určený k sebeobraně a k boji zblízka.
Jen opatrně.
- Jo. Vezmu si obojí. - Dobře. Paráda.
Namarkuju vám to tamhle.
- Děkuju za nákup. Jo. - Děkuju.
- Mějte se. - Jo.
Tak jste si to s tím nožem rozmyslel?
Chci si koupit ruční zbraň.
Ale nic o nich nevím.
O tom jsme se zrovna bavili.
O čem to mluvíte?
Tohle jsme teď dělali.
Dala jsem vám Glock. Neměl jste průkaz.
Koupil jste si slzný plyn a nůž.
Ne, já tady nikdy nebyl.
Dobře. Jo. Nemáte dvojče?
Ne.
Říkáte, že tady zrovna byl někdo, kdo mi byl hodně podobný?
Jo. Byl úplně stejný.
Měl stejné oblečení, ale neměl...
Neměl ovázaný prst.
Jak je to dlouho?
Odešel 20 vteřin před tím, než jste vešel.
Nevíte, kterým šel směrem?
Nedívala jsem se. Nechcete mi říct, co se sakra děje?
Překlad titulků: Kristina Himmerová