PÕHINEB BLAKE CROUCHI ROMAANIL
POLE SINUST MIDAGI KUULNUD.
LOODAN, ET KÕIK ON KORRAS. UUDISEID?
Tšau.
Mis see on?
Õhtusöök. Mõtlesin, et teen täna ise.
Kui kaua te mõtlete mu peale pahased olla?
Teen lahti.
Tere! Ma olen uurija Mason.
Kas su vanemad on kodus?
Aitäh.
Kas te teate, miks ma tulin?
- Ei. - Mina ei tea. Ei.
Te mõlemad tunnete Ryan Holderit.
Kolledžiajast.
Väga kaua.
Kaks päeva tagasi
teatas ta tüdruksõber Mindy Stewart, et Ryan on kadunud.
Kadunud?
Ta polnud Ryanist 12 tundi midagi kuulnud. Ütles, et see on ebatavaline.
Ja siis ta ei ilmunud plaanitud õhtusöögile.
Millal teie viimati hr Holderit nägite?
Ma nägin teda... viis päeva tagasi.
- Kus te teda nägite? - Tema korteris.
- Milline ta paistis? - Täiesti tavaline.
Mitte midagi tavapäratut?
Ei, ma ei märganud küll midagi.
Ja teie? Millal teie viimati hr Holderit nägite?
Jah, ma nägin teda kolme päeva eest.
Kus?
Village Tapis. See on baar.
Jah, meil on tegelikult teist seal ka turvakaamera salvestus.
Noh...
See paistab olevat viimane koht, kus keegi hr Holderit nägi või temast kuulis.
Milline ta tol õhtul tundus?
Tõtt-öelda...
ei olnud ta heas vormis.
Miks te nii arvate?
Märkasin, et ta jõi tol õhtul väga palju.
Kas see oli märkimisväärne?
Jah. Ta on keskkoolist alates karske olnud.
Ma pole teda kunagi joomas näinud.
Kuhu te baarist läksite?
Mina tulin koju ja...
jumal, ma ei teagi, kuhu ta läks.
Suur tänu.
Kui midagi veel meenub, siis mu telefoninumber on siin taga.
Aitäh.
Hakkan siis minema.
Tule üleskorrusele.
Käisin selle pärast Ryani juures.
Kust sa selle leidsid?
Järgnesin sulle lattu.
Ja viisin ühe Ryanile, et ta uuriks välja, mis see on.
See pole see, mida sa arvad.
See on eksperimentaalpreparaat, mis lülitab välja
teatud prefrontaalse korteksi piirkonnad.
Mis eesmärgil?
Et saaksin uurida mikroskoopilisi esemeid, mis on superpositsioonis.
See on Ryani loodud.
Miks ta mulle ei öelnud?
Ta allkirjastas konfidentsiaalsuslepingu. Miks sa sellega minu jutule ei tulnud?
Sest mul on tunne, et me oleme võõrdunud. Ja ma vihkan seda.
Ja ma kardan.
Kas sa kasutad seda?
Ära valeta mulle.
Jah.
Kas see mõjutab sind?
Kõrvalmõjud on üsna võimsad.
Tahan, et sa lõpetaksid.
Olgu.
- Kas sa saad lõpetada? - Jah.
Lõpetan.
Mis selles laoboksis on?
Palju asju...
mu projekti tarbeks.
Mulle tundub, et sa varjad neid.
Varjasingi.
Tundsin vist end süüdi, et tahan enamat, teen enamat.
Nii et jah.
Oled sa kindel, et see on vajalik?
Laseme ju kaks ampulli raisku.
Raiskame ära terve päeva.
Kuule, ma tean.
Aga katsetest ilmnes, et see preparaat on sõltuvust tekitav,
ja seda pole kunagi nii pikaajalise kasutamise ajal hinnatud.
Oleme sellises stressiolukorras elanud juba 29 päeva.
Me peame puhkama.
Meil on vaja midagi täiesti teistsugust.
- Arsti ettekirjutusel. - Olgu.
Kogunege siia,
võtke kõik U-kujuliselt siia ümber, nagu harjutasime.
ENERGIAMUUSEUM
Olgu. Kes teab, miks me siia tulime?
Vaata!
Kas te mäletate, mida me termotuumareaktsiooni nädalal tähistame?
Esimese tuumareaktori käivitamist.
Jah! Olgu, kas läheme sisse?
- Jah! - Hästi, tulge minu järel.
Kuhu sa meid tõid?
Ma ei ole kindel.
Ma ei kirjeldanud isegi maailma.
Keskendusin ideedele, mis teeksid maailma kogemisväärseks.
Näiteks?
Et inimesed mõistavad põhitõdesid ühtemoodi,
tehnoloogia ei hävita keskkonda ega inimkonda.
Peamiselt kirjutasin empaatiast.
Tere!
Palun kaks kakaod.
- Aitäh. - Aitäh.
Nii et sa kirjutasid inimestest, mitte asjadest?
Elus on ju peamine see, kellega seda jagada, mis?
Maitsev?
Jah.
Tops on vist söödav.
- Jah. - Nii hea.
Just!
Selle koha nimi on Spire.
Obama muuseumi peal. Linna parim vaade.
Mu sõber on seal juhataja. Öelge, et Sid saatis teid.
Aitäh.
- See Chicago on võrratu. - Jah.
Oota, mida? Me lähme ära?
Mina küll.
See on üllatus. Kohtume kahe tunni pärast?
Olgu. Kus?
Näiteks selles restoranis?
Olgu.
Hästi?
Tore.
Vabandust. Tšau.
- Veel üks? - Jah.
Ei, ma tahan. Ma küsin.
Ei, pole midagi. Kõik läheb hästi.
- Tere. Tervist. - Tere.
- Kas te teeksite meist pilti? - Muidugi.
Aitäh.
- See väike nupp seal. - Jah.
Kas mõni eriline sündmus?
Jah, meil on aastapäev.
Loodan, et nii sobib.
- Paistate väga õnnelikud. - Oi, aitäh.
Teie oma kaaslasega ka.
Tegin teist ka pilti.
- Ta teeb vahel nii. - Vabandust.
Te olite lihtsalt nii armsad.
Kui kaua te koos olete olnud?
Vabandust?
Jah, mitte kuigi kaua.
Aitäh.
Vau.
Võrratu.
Tunnen, et olen äärmiselt valesti riides.
Need on sulle.
Olgu.
Käin siis vist korraks ära.
Nägus. Väga nägus.
Jah. Uskumatu, mida näo pesemine teha võib.
- Terviseks. - Jah.
Mul on sulle midagi.
Pane silmad kinni.
Hästi. Tee lahti.
Kust kohast?
Nägin neid ühe väikese keldripoe aknal.
- Sul oli meeles. - Jah.
Aitäh.
Jah.
- Otsisid või? - Ma pidin.
- Niisiis? - Sa pole teadlane.
Mida ma siis teen?
Müüd kindlustust.
See on küll igav.
Otsisin ka ennast üles.
Selle maailma Amanda Lucas kadus kahe aasta eest ära.
Ta sündis Seattle'is, nagu minagi,
mis on nüüd osa riigist nimega Cascadia.
Ta kasvas üles São Paulos ja kolis Chicagosse, kui oli 17.
Tal on mitu kodakondsust.
Erinevalt minust on ta vanemad surnud ja tal ei ole venda.
Vau.
Nii et...
see on täiuslik.
Sain näotuvastuse ja võrkkesta skaneeringu abil
kümne minutiga uue passi.
Sellel Amandal on ülihea krediidivõime.
Olgu, mis kuradi jutt see nüüd on?
Ma jään siia.
Ma ei saa niimoodi jätkata.
Mõistad ju ise ka.
Sina otsid oma kodu, aga minul ei ole kodu.
Ma ei saa oma maailma naasta.
Peale sinu ei ole mul mitte kedagi.
Ja sa ei ole isegi minu Jason.
Nii et hülgad mu?
Jason.
Tahan, et sa jääksid ka.
Jah.
Tean, et on lõputult maailmu, kus on Jasoneid,
kes on minust palju targemad ja jääksid hea meelega.
Ja mul on kahju, et ma ei saa olla üks neist.
Kui palju ma ka ei...
Jätan sulle vähemalt mõned ampullid.
- Milleks? - Milleks?
Me ei tea, kas see toimib.
Ükski maailm ei ole täiuslik,
aga peame püüdma elada nii hästi, kui suudame.
Mida sa teed? Kuhu sa lähed?
Kolin tagasi Seattle'isse,
kus keegi enam Amanda Lucast ei tunne.
Alustan otsast.
Kõik on läbi mõeldud. Oled sa kindel?
Kui teadvus loob meie reaalsuse,
siis ei mõjuta reaalsust üksnes ukse avanud inimese teadvus.
Me mõlema teadvus teeb seda.
Äkki mina ei lasegi sul oma maailma leida,
nende juurde naasta?
Sa oled võrratu.
Ja anna andeks. See on minu süü.
- Mina vedasin su sellesse. Ma... - Ei. Ei.
Ära hakka.
Ei kahetse midagi.
Loodan, et sa leiad nad.
Aitäh.
MÄÄRAMATUS DANIELA VARGAS
- Halloo? - Tere.
Tere!
Mis numbrilt sa helistad?
Mu telefonil sai aku tühjaks. Laenasin lihtsalt kellegi telefoni.
Kas kõik on korras?
Jah, helistasin lihtsalt, et küsida, kuidas su hommik edeneb.
Pead silmas selle tunni jooksul, mil me näinud pole?
Kas kõik on korras?
Jah. Jah.
Sain lihtsalt aru, et...
pean nii paljusid hetki sinuga iseenesestmõistetavaks.
Ärkan hommikul, teen oma tegemisi,
aga sain lihtsalt aru...
et ma armastan sind nii väga.
Ja mõtlesin, et ütlen seda parem, sest...
kunagi ei tea, eks?
Äkki ma tühistan meie tänased plaanid
ja ootan sind õhtul oma kõige seksikamates dressipükstes?
See oleks suurepärane.
Kuule, ma pean minema,
mul hakkab investoritega Zoomikõne.
- Jah. Olgu. - Olgu.
Armastan sind, kullake.
Õhtul näeme.
Isa?
Charlie?
Ei. Su teine poeg.
Mida sa teed?
Und ei tulnud.
Nii et panid musta värvi riided selga ja jalanõud jalga,
et lihtsalt köögis seista?
Arvasin, et ehk on jalutuskäigust abi.
Ära lase end segada.
Armastan sind, poiss.
Mis on?
Mis lahti?
Ma tean, kui kohutavalt pettunud sa minus oled.
Ei.
Ei. Mitte ealeski.
- Mida? Mida sa teed? - Kuule. Mis lahti?
Räägi minuga.
Mis sinuga toimub?
Isa, aastapäev on jälle tulemas.
Mõtlen aina Hollyle ja sellele, kui ebaaus see kõik on.
Temast oleks võinud keegi saada.
Ja mina jään samal ajal matas suvetööle.
Kuule.
Max.
Elu ei ole selline.
- See on keeruline. See... - See tüdruk on surnud.
Ma sain ta südame. Ma elan ja tema mitte.
Arvad tõesti, et mulle on vaja rääkida, kui keeruline elu on?
Ei.
Käi persse.
Max.
Kuidas su nädal läinud on?
Noh,
Daniela pöördus salaja
mu hea sõbra poole, et minust ja mu tööst rääkida.
Ta oleks pidanud nende muredega minu juurde tulema.
Nii et ma mõtlen asjade pakkimisele ja lahkumisele.
Arvad, et see lahendab su probleemid?
Miks sulle ei meeldi see lahendus,
et lahkun kehvast olukorrast?
Asi ei ole selles, et mulle ei meeldi.
Aga kas võiks olla võimalik, et sa tegelikult põgened iseenda eest,
selle eest, kes päriselt oled?
Tead, ma ei tea sinu kohta mitte midagi.
Me ei räägi siin minust.
Jah, aga kuidas ma peaksin sind usaldama?
Noh, räägi üks asi.
Ainult üks.
Ei? Olgu.
Las ma siis räägin sulle midagi sinu kohta.
Näiteks, et sulle meeldivad maiused.
Mul on laual kommid.
See pole riigisaladus.
Jah, aga see tähendab, et sulle meeldib meeldida,
sa oled kena inimene.
Ja ma arvan, et psühholoogia ei olnud tegelikult su esimene armastus.
Sul on õigus. Armastasin paljusid asju.
Ja sa tundud selline inimene,
kes kipub endast väga palju andma, et teisi aidata. Eriti mehi.
Ja ei, ei, ei, sina ei lahkuks kunagi halvast olukorrast.
Ma arvan, et sul oli vanem, kes vajas su hoolt.
Jah.
Ta vajas sind nii palju, et sinust sai selline inimene,
kes peab enda aitamise asemel teisi päästma.
Soovin, et sa lahkuksid.
Kohe.
Jah.
Tere, Jason! Vabandust, et sind segan.
Mul on lihtsalt paar küsimust ja olin siinkandis.
Istu.
Vaatasime lõpuks Ryan Holderi mobiiltelefoni väljavõtte üle.
Selle viimane asukoht oli tööstuspiirkonnas Chicago lõunaosas.
Olgu.
Paistab, et ta läks sinna otse pärast teie kohtumist Village Tapis.
Jah.
Oskad sa aimata, mida ta seal teha võis?
- Keset ööd? - Ei.
Sa ei läinud temaga kaasa?
Ei.
Ta ei öelnud, mida seal tegema hakkab?
Ei.
Olgu.
Tead, seal linnaosas ei ole eriti palju turvakaameraid,
aga kui leian midagi huvitavat, võtan ühendust.
Saatsidki nad persse ja tulid töölt ära?
- Elu on liiga lühike. - Olgu. Olgu.
Mis su bossi nimi oli?
Alan.
Sinu terviseks, Alan.
Võid rahus vittu minna.
Käi persse, Alan.
Mis siis? Kas sul on ka sitapeast boss?
Jah.
Vaatad talle praegu otsa.
Oota, räägi lähemalt. Millega sa täpselt tegeled?
Mul on autoteenindus. Loyalty Motors, oled ilmselt kuulnud.
Ei?
Me teenindame kõiki Logan Square'i hipstereid.
Kas sa oled alati tahtnud autoäris olla?
Tegelikult, kui asjad oleks teisiti, oleksin sinuga Chicago ülikoolis käinud.
Või nii.
Tean, et praegu ei paista,
aga olin omal ajal päris tark vana.
Sain Chicago ülikoolis täisstipendiumi.
Mis juhtus?
Jäin pärast keskkooli purjus peaga sõitmisega vahele.
Olime mu sõbra juures peol.
Kõik olid täis, nii et viskasime kulli ja kirja ja ma kaotasin.
Ma istusin rooli ja tee peal võeti meid vahele.
Oled sa kunagi mõelnud...
Kogu aeg, raisk.
Veel ühed, poisid?
Peaks ilmselt küll.
Ma võtan viskit. Tahad viskit?
Jah.
Aitäh.
Kas sul tekib vahel tunne, kui kedagi kohtad,
et oleksite nagu varem kohtunud?
- Jah. - Jah?
Palun väga, mehed.
- Aitäh. - Jah.
Kohtume esimest korda aiapeol.
Ja kui meie silmad kohtuvad,
tundub justkui mingisugune masinavärk mu rinnus plahvataks,
nagu maailmad põrkuks.
Olen intellektuaalsel tasandil alati teadnud,
et inimeste erinevused on illusioon.
Oleme kõik loodud ühest ja samast:
väikestest aineosakestest, mis on kujunenud surnud tähtede tules.
See teadmine pole aga kunagi mu sisetundesse jõudnud,
kuni selle hetkeni sinuga siin.
Mäletan vaid osaliselt, mida me rääkisime,
kuidas sa naersid, kuidas vein su huuli määris.
Ja siis ütlesid mulle:
„Mu sõber avab täna oma galerii. Kas sa tahad kaasa tulla?“
Ja ma mõtlesin, et läheksin sinuga maailma lõppu.
Lahkun täna maailmast, kus meie poiss jäi elama.
Maailmast, kus Max elab.
Võtsin peaaegu selle Jasoni elu samamoodi nagu minu oma võeti.
Aga mõistsin ühte asja.
Mul on vaja oma elu ja oma perekonda, mitte kellegi teise oma.
„Arvasin, et...
elus on kõige olulisem jõuda täiuslikku sihtkohta.
Kuna ma polnud sinna veel jõudnud, tundsin närivat rahutust.
Aga ma olin seda täiuslikkust näinud.
Olin sinna jõudnud, ja mulle tundub nüüd,
et elu ebatäiused on need, mis loovad omamoodi täiuse.“
„Tahan lihtsalt koju...
tagasi sellele teekonnale...
selle versiooniga sinust.“
Kuidas ma sind aidata saan, härra?
Kas sa tunned mind?
Jah, Jason, ma tunnen sind.
- Olgu. - Oi, Matt.
Mida...
- Mida sa jood? Mis toimub? - Ei, mitte täna, mees.
Mitte täna!
Tuli läbi, et kallistada. Olgu, aitäh!
Tšau.
Tšau. Vau. Näeb hea välja. Tšau.
Vabandust. Ryan helistas lõpuks.
Käisin tal Garys mingis baaris järel,
ta oli joomatuuril.
On ta kombes?
Ta... Ei.
Ta on päris kehvas seisus.
Tal on rasked ajad.
Kus ta praegu on?
Kodus. Magab kaineks. Ta...
Äkki ta ei peaks üksi olema?
Ma helistasin Mindyle. Ta on teel.
Hästi.
Pean uurija Masonile ka helistama.
Lihtsalt annan talle teada.
Saada mulle sõnumiga Mindy number.
- Küsin, kuidas tal on. - Jah. Jah.
Tere! Saan teid kuidagi aidata?
- Jah. Tahan püstoli osta. - Olgu.
Aga ma ei tea neist mitte midagi.
Pole muret. Mis otstarbel?
- Lihtsalt kodu kaitseks. - Olgu.
Niisiis, meil on siin Glock 23.
See on .40-kaliibrine. Austria toodang, võimas relv.
Saan hankida ka väiksema versiooni, kui soovite seda varjatult kaasas kanda.
Nii et sellega saab sissetungija maha võtta?
Oojaa. Jah, sellega võtate ta maha.
Püsti ta enam ei tõuse.
Kui palju kuule see...
- Mõtlete laenguid. Kolmteist. Jah. - Laenguid?
Just nii.
- Jah, kuidas tundub? - Jah.
- Tundub nagu relv. - Jah.
Hea küll. Võin veel mõnda näidata.
Mul on üks kena Smith & Wesson .357, kui otsite pigem revolvrit.
Ei. See sobib hästi. Võtan ära.
Jah? Olgu, hästi. Kas teil tulirelva kaart on?
Mis see on?
Illinois' politsei väljastatud tulirelva omaniku isikutunnistus.
Kuidas selle saaks?
Seda tuleb taotleda.
Olgu.
Vahepeal aga...
kas teil on midagi... nagu pipragaasi või nuia?
- Jah, on ikka, siinsamas. - Jah?
Soovitan Fox Labsi pipragaasi. See on Scoville'i skaalal 5,3 miljoni ühikut.
Turu kõige tulisem ja tugevam.
- Olgu, hästi. Jah. Võtan selle. - Jah?
- Ja kas ma saaksin mõnda nuga näha? - Jah, siinsamas.
Otsite midagi kindlat või...
- Ei. Näiteks see? - Hea valik.
See on Spyderco Civilian.
Loodud enesekaitseks käsivõitluses.
Olge ettevaatlik.
- Jah. Võtan mõlemad. - Olgu.
Hästi.
Löön need läbi.
- Suur tänu ostu eest. Jep. - Aitäh.
- Head õhtut. - Jah.
Mõtlesite noa osas ümber?
Tahaksin püstoli osta.
Aga ma ei tea neist mitte midagi.
Rääkisime ju sellest just?
Millest te räägite?
Olite just siin. Näitasin teile Glocki. Teil polnud tulirelva kaarti.
Te ostsite nuia ja noa.
Ei, olen esimest korda siin.
Olgu. Jah. Kas teil on kaksik?
Ei.
Kas te tahate öelda, et siin käis just keegi, kes on väga minu moodi?
Jah. Jah, täpselt teie moodi.
Samad riided ja kõik... Tal polnud...
Tal polnud sõrm kinni seotud.
Millal see oli?
Ta astus välja 20 sekundit enne kui te sisse tulite.
Kas te teate, mis suunas ta läks?
Ma ei näinud.
Ütlete äkki, mis toimub?
Tõlkinud Vivika Aleksejev