El batejador ja està preparat al seu lloc.
El pitcher també es prepara per llançar.
El partit està molt igualat.
Ànims, ànims! Vinga, va, que s'ha de guanyar!
Ens arriben missatges molt preocupants.
Tenim una alerta de boira espessa.
D'on surt, aquesta boira?
Corre, corre!
Mare meva,
algú té idea del que passa, sisplau?
Bon dia a tothom.
Se suspenen totes les classes d'avui.
Els alumnes dels cursos superiors ja podeu marxar.
Els de la resta de cursos aneu a l'auditori, que farem reunió.
INSTITUT DE DERRY
Parella que tindria els fills més lletjos.
La tortuga Bert i en Teddy Yurin.
Ja, i la Lilly Bainbridge i en Matty què?
Ai, quin fàstic.
Els meus pares em van dir que no fes cas de...
On són, els profes?
Poseu-vos còmodes. Vinga, va.
Us hem preparat una sorpresa perquè us ho passeu tots la mar de bé.
És tot un honor presentar-vos
l'únic, l'inimitable
Pennywise, el pallasso que balla.
Hola a tothom!
Quan m'adormo al llit
sempre em trobo amb tu.
Somio amb el teu rostre
i l'engoleixo cru.
Però, ai, pietat! Quants cops he plorat
sempre que ve el teu comiat!
IT: BENVINGUTS A DERRY
Ei.
HA DESAPAREGUT
Ostres.
Hi ha tots els de l'institut.
Segur que no és real, oi?
No se'ls pot haver endut a tots.
- Ho haurem d'anar a comprovar. - Doncs va.
DESAPAREGUDA: RHONDA CHAMBERS
DESAPAREGUDA: PATRICIA STANTON
Qui és?
No ho vull saber.
No hi són!
No queda ningú, ja...
No pot ser! En Dunleavy!
No, és el senyor Dunleavy. Per què?
Escolteu.
Com se'ls ha pogut emportar tots?
Com?
Mireu.
DESAPAREGUT: WILLIAM HANLON
No.
Té en Will.
El té? Però on el té?
Suposo que allà on porti aquesta sang.
- I ara què fem? - Hem de seguir el rastre i...
I potser ens podem protegir amb la daga.
No ho sé, hem d'anar a mirar si podem salvar en Will.
Vull matar el pallasso aquest dels collons.
Som-hi, va.
Va!
Pareu de moure-us!
- És que caic. - Quan veníem cap aquí, no queies!
Vinga, que no hi arribarem mai, a aquest ritme.
Ja, i tens alguna idea millor?
Hosti!
És el de la llet.
Però què feu?
No saps conduir!
I vosaltres tampoc. Oi que no?
No, però tu tens un ull, només.
Calma, el meu tiet té un camió.
- I te'l deixa conduir? - No.
Però m'hi he fixat molt.
Va, fill. Contesta, home.
Agafa'l, cony.
Contesta, Will, va.
Collons!
Hola?
Will?
Qui és?
Què li fa por, a l'home que no té por?
- Tu. - No.
No, no, no.
Nosaltres!
On soc? Hola?
- Hi ha algú? - Will.
Will, soc aquí, fill.
Escolta... Sisplau. Tinc por.
Ui, i tant, que sí.
No tinguis por. Escolta, em tens aquí.
Tu digue'm on ets, em sents, fill?
Digues.
Escolta...
Will!
Tornem al carro pel nen Willy.
Se l'ha de conservar ben fresquet.
Eh, sisplau.
La carn fosca és el doble de dolça.
Si el toques, rebràs!
No toquis el meu fill, em sents?
T'arrancaré el cor, collons!
No toquis el meu...
Escolta!
Will!
Deixeu-me estar.
Dick!
Dick, obre!
Dick!
- Dick! - Prou.
Endavant, Dick.
Dick! Obre! T'estic sentint!
No t'ho dic més!
Vine amb nosaltres.
- Dick. - Vinga, endavant.
Entro, Dick!
No.
No, no. No.
- No. - Dick, què fas?
- Què collons passa? - Ja no ho aguanto més.
Sí, ja, però escolta'm, tio.
I no...
Calleu.
Calleu!
Calleu.
Dick, ara no hi ha temps, per això.
- Et necessito. - Quiet!
- Ei, ei, company... - No.
- Tranquil. - Vas ser tu.
Vas ser tu.
- Ho sento. - Tinc el cap fet una merda.
Ho sento, és que... Escolta, sisplau.
I ara ja no hi ha cap altra opció.
- Dick, escolta'm. - No hi ha res a fer.
Dick, no! Sisplau! Té en Will!
Té en Will!
Té el meu nano, però no sé on.
No ho sé.
Escolta, et demano,
et suplico...
Et suplico que m'ajudis a buscar-lo, sisplau.
I et juro per la meva vida que faré el que estigui al meu abast...
Faré el que estigui al meu... Mira'm!
Faré tot el que estigui al meu abast per ajudar-te.
T'ho prometo. Et dispararé jo mateix.
Tu...
Ajuda'm a buscar el meu fill, sents?
Ajuda'm a buscar en Will. Sisplau.
Atenció, alerta màxima.
Que tots els sectors actuïn segons el protocol.
General. M'acaben d'informar que el comandant Hanlon
ha desertat.
Ha travessat el control de seguretat.
Ja no ens fa cap falta.
Ja pot fer el que sigui, que no ens pararà.
Segons m'han dit, l'acompanya un altre pilot, al cotxe.
En Hallorann.
Va, Dick, va.
- Fa fred. - Ja ho sé. Va.
Fa fred, Lee.
- Va. - Fa molt de fred.
Què?
Vas dir que aquí estaríem segurs.
Vas dir que hi estaríem segurs.
- Vas dir... - Ho sento.
Em vas enganyar, ets un mentider!
Ja ho sé. Però l'agafaré.
És veritat, ho sento, però escolta'm. El tornaré a casa.
- Ja et trucaré, John. - T'ho ben juro. Rescataré en Will.
- El meu nen... - Rescataré en Will.
En Dick ens ajudarà.
Com ens ajudarà? Com ens ajudaràs?
- Escolta. - No, com ens ajudaràs?
Va dir que el lligam entre una mare i un fill és el més fort que hi ha.
El més fort.
Si hi poguessis connectar, connectar només un segon, llavors...
No servirà de res.
Com dius?
Encara que trobi en Will, no hi podreu fer res, contra el monstre.
No sé si ho tens clar.
I què hem de fer, doncs? Oblidar-nos del noi?
Esclar que no.
Però si el senyor Hallorann
fes per nosaltres el que va fer pel general,
potser podríem parar aquella cosa
i salvar el teu fill.
Com?
Aprofitant el do que té per trobar una cosa.
La daga.
Quina daga?
Així, si la daga està feta de la mateixa roca,
¿pot substituir un pilar
i tancar la gàbia?
Exactament.
I, amb sort, salvarem el teu fill.
Però en Hallorann ha de trobar la daga
abans que aquella cosa arribi a aquest punt.
A la banda sud del riu, hi ha un pi molt gros.
Un arbre mort que ja era allà abans que arribessin els avantpassats.
És el punt més allunyat
on l'energia de la daga encara es podria connectar amb els pilars
- i refer la gàbia. - Per arribar a la banda sud,
la ruta més curta és aquesta: la que seguirà aquella cosa.
¿I com connectarem l'energia de la daga
amb els altres pilars?
La terra és conductora.
S'ha d'enterrar la daga allà on hi havia els altres pilars.
És l'única esperança.
Que ingenus que sou, cony.
Si amb prou feines em sento pensar.
Com espereu que us trobi una daga tan petita?
Jo el puc ajudar a fer callar les veus del seu cap.
Però per això, haurà de confiar en mi.
Com?
S'ha de connectar a l'energia de la daga.
Està fet d'arrel de maturin.
El connectarà a totes les coses del regne d'on ve el mal,
però no tot el que hi ha allà és dolent.
I aquest te farà callar totes les veus?
Quan s'obre una porta de la ment, se n'ha de tancar una altra.
- Quanta estona trigarà? - No gaire.
I sobretot:
faci el que faci, no vagi...
Va, ves més de pressa, Marge!
És el camió de la llet! Vaig tan de pressa com puc.
- Gas a fons, em sents? - Ja ho provo!
- L'hem d'atrapar; si no, s'ha acabat! - Un clot!
Us heu fet res?
Marge! Què has fet?!
No ha sigut perquè només tinc un ull. Ha sigut perquè hi havia un clot.
Què passa?
No fotis, Lil. Tens sang al front.
- Estàs bé? - La daga. On ha anat a parar?
L'hem de trobar. L'hem de trobar!
La trobarem. Ha de ser per aquí.
Mi-te-la!
No! No la toquis!
Ja l'agafo jo.
- Per què li parles així com si...? - Va, calla, Ronnie.
Pareu.
No perdem el temps. Hem de continuar, vinga.
Va, senyor Hallorann. No pari.
Ah, la daga!
Ah, la veig.
On? On, Dick?
Les amigues d'en Will.
- La Ronnie? - Les noies.
La tenen elles.
La Ronnie, la meva Ronnie?
Es barallen per la daga.
Estan buscant...
Estan buscant en Will.
Ens ajudarà a buscar-lo, però hi hem d'anar ara!
Som-hi.
No m'hi veig gaire.
Segur que anem bé, per aquí?
Ja ens hi acostem.
No ho entenc.
Si el poder de la daga és real,
per què no estan protegides, les noies?
La daga és un fragment del cometa que va dur aquella cosa.
Està tret d'allà on va caure: de sota la casa de Neibolt.
Ara, com tot el que es perd, vol tornar a casa.
Com més l'apartes de casa seva,
més t'afecta la ment.
Et fa tornar boig.
La daga resistirà.
Contraatacarà amb una força que no us podeu ni arribar a imaginar.
Aquesta cosa em fa mala espina.
Es pot saber per què em mireu així?
- No et mirem de cap ma... - Oi tant, que sí.
Em mireu com si estigués boja.
Lilly, què et sembla, si ens dones la daga?
Només un momentet.
No heu confiat mai en mi, oi?
M'heu utilitzat.
Tu, per salvar l'imbècil del teu pare!
Ei!
I tu, perquè has perdut les imbècils de les teves amigues!
No!
He de tornar a casa!
Si no, ens mataran a les tres! No ho enteneu?
- La Ronnie tenia raó! - No, no és veritat!
Lilly! Para!
És la cosa aquesta, el que et fa veure tot això!
Us arrossegaré amb mi. Com pot ser que no ho veieu?
- Jo sí! - No, no és veritat!
Lilly, ara no ets tu!
Escolta'm bé, em sents?
Tu ets un bot salvavides!
Ron, Marge,
em sap greu.
Tranquil·la.
No eres ben bé tu.
Anirem portant la daga una mica cada una,
d'acord?
Ostres, no fotis...
Ei...
Mireu.
Diríeu que és allà, en Will?
Ara ho sabrem.
- Ah! Hòstia! - Què passa?
Hi ha tot de nens
flotant al gel...
Al gel?
Nens?
Mare meva, ja ha arribat al riu.
No ens en sortirem.
No arribarem a temps allà on hi ha els nens.
Anirà més enllà de l'arbre mort.
Ja el veig. Ara el veig.
El pallasso.
- L'hem d'alentir. - Com ho penses fer?
En Dick, un cop dins, se li va ficar dins del cap.
A l'helicòpter.
Dick!
Creus que hi pots tornar?
Dick!
És allà! Will!
Will!
- Will. - Will.
Sisplau, Will!
- Will! - Will!
Fem-lo baixar.
Mireu qui ha decidit apuntar-se
al circ!
La boja,
la rara,
el saldo!
Ah, és igual, això.
Ah, què importa!
Hi ha lloc per totes!
On s'ha ficat?
On ha anat?
- No et separis! Marge! - Què n'ha fet, de la Marge?
Sempre he volgut saber quin gust deus tindre, Margaret Tozier.
Tozier?
Ui... Encara no.
No ets Tozier, encara.
Primer arriba l'amor,
després el matrimoni
i després en Richie en un cotxet de nen petit!
Això...
Això si no es mor amb tu.
No entenc de què em parles, ara!
DESAPAREGUT: RICHIE TOZIER
Del teu fill!
Que no coneixes el teu fillet?
La llavor de les teves pudents entranyes
i els seus fastigosos amics em portaran a la mort.
O al naixement?
Ja em confonc.
És demà? És ahir?
Tot és el mateix pel petit Pennywise.
Però no sempre és fàcil, no.
Quedar engabiat en un lloc,
en una època.
No em poden tancar, ells no!
Ni ells...
ni tu!
Bip, bip, Margie.
Marge!
- Què ha passat? - No ho sé.
Will!
Ets viu!
Què ha passat?
- Estàs bé? - Sí.
- Will! - Papa?
- Fill! - Papa!
- Ronnie! - Fill! Estàs bé?
- Papa! - Estàs bé?
- Sí.
Tranquil. Ves allà amb la teva mare, em sents?
- Vinga. Ves, ves. - És aquí?
Hi ha el pallasso i de poc no es menja la Marge!
Calma. Anem a la furgoneta. Cap allà, vinga.
- I la daga? On és, la daga? - Eh, és aquí!
Amunt! Amunt! Cap allà, nord.
Cap allà, nord.
Ai, rei!
L'arbre mort és allà.
A la banda sud.
La Rose ha dit que la daga resistiria.
Anem-hi junts.
- No! - Pare!
- Papa! - Will!
Torneu!
Ronnie!
Quiet. Taniel. Taniel. Mira'm.
No et moguis, no et moguis.
Respira, respira.
Taniel.
Hòstia.
Papa!
Estic bé.
Escolta, escolta.
- Queda't la daga. - Què?
Vinga,
aprofita la boira per amagar-la. Et servirà per protegir-te.
- Endú-te-la allà darrere... - Què...?
...i enterra-la al peu de l'arbre.
Protegiu el comandant Hanlon!
I que no s'escapi en Hallorann!
La cosa aquella anirà a dormir i tot això s'acabarà.
- M'has entès? - No puc.
- Sí, que pots. Què, què...? - No.
Per què no?
Em fa por.
No soc com tu.
Eh, no cal que ho siguis. M'entens?
No has de ser com jo i no vull que ho siguis.
Sigues tu.
Em sents?
T'estimo, fill.
T'estimo.
Va, fill. Va. Ves. Ves!
Vinga. Som-hi.
Busqueu en Hallorann.
Bob!
Què et passa, nano?
Papa, papa! Estàs bé.
On soc? Què és, això?
Hauries de deixar la beguda, Robert.
O un dia et trobarem en un rec. Em sembla que t'has endut un bon cop.
No soc en Bob Gray.
Ja. I qui ets, si es pot saber?
El conillet Peter?
- No t'atreveixis a parlar-me així. - Papa!
Soc un déu! Un devorador de mons!
El cop al cap ha sigut més fort del que et pensaves, oi que sí, Bob?
No, no, no.
Ens han vist?
No ho sé, però on coi s'han ficat?
Jo no m'hi veig una merda.
Em pensava que eren els bons. Per què han matat aquell home?
Ei, tranquil·les, d'acord?
Tranquil·les.
Ens hi haurem d'acostar per l'altra banda perquè no ens vegin.
Es pot saber què cony et penses que hi fots, aquí?
Els nanos: cap a on han anat?
Contesta'm, Hanlon!
Si no em contestes, te'n penediràs.
És aquí. A l'arbre.
Va.
- No puc. - Què?
Es pot saber què et passa, ara?
No em deixarà.
És la daga.
No! No, Will!
- Vine! - Vol tornar a casa!
- L'haig de tornar a casa! - No li facis cas!
- L'has de deixar anar! - Will, dona'ns la daga, sisplau!
Dona'ns la daga!
Deixa'ns ajudar-te, Will.
- Acabem amb això! - Acabem-hi tots junts!
Ajudeu-me a girar.
Tots aquests anys
preguntant-me si eres real o el malson d'una criatura.
I ets
les dues coses.
No sé si em sents o què.
El que t'hagi fet en Hallorann ja ho arreglarem.
Ai, Dick, Dick, malparit!
Dickie!
Qui és, en Dick, Bob?
No...
soc...
en Bob!
Dickie, Dickie.
No!
De genolls!
Ho he intentat.
De debò.
Tranquil.
Ets lliure.
Te'n pots anar.
Jo et conec.
No oblido mai cap olor.
Quiet.
Però què fas?
- Ho veus bé, ara? - Fuig d'aquí!
No t'acostis!
O t'hauré d'ensenyar un parell de coses.
Aneu amb el general.
Coronel, ha de parar aquesta cosa!
Si va més enllà de l'arbre, estem fotuts!
Feu-me cas! Sisplau!
Aquest home és un traïdor. No li facin cas.
Quiet!
No tingueu por! Continueu!
Ei.
Se'ns ha complicat una mica la cosa, oi?
Aneu-lo tibant i al final fotrà un bon pet!
Adeu, desgraciats!
Cony! Vinga!
Lee!
Leroy!
Va, Ronnie! Ronnie, que tu pots!
Què veus, Dick?
Un miracle de collons.
- Will! - No pareu, que anem bé!
Ronnie!
Hòstia!
Hòstia.
Un públic animat.
Em pensava... Will!
- On és, ell? - Està bé.
Està bé? Ah, sí.
Collons. Està bé.
Ja no hi és.
Al final,
¿era cosa meva
o heu notat alguna cosa?
Com un altre parell de mans?
En Rich.
Jo també l'he notat.
També l'he notat.
Hem pogut.
Ronnie! Filla!
- Ronnie! - Papa!
- Will! - Mama!
Will!
Vine, fill meu.
Hola a tothom.
Només feia un mes que coneixia en Rich.
Ja sé què penseu:
"Pots arribar a conèixer algú, en només un mes?"
"Si no éreu tan amics, què hi fas, aquí, parlant al seu enterrament?"
Però potser no és qüestió de ser
més amics o menys amics.
Potser es tracta de ser amics i prou.
Persones que ens fan costat quan patim
o que ens ajuden a no sentir-nos tan sols.
Per amics com aquests
potser val la pena passar por,
tenir esperança
o viure per ells.
Potser
morir per ells, fins i tot;
si és el que ha de passar.
En Rich també em va ensenyar això.
Ni més amic
ni menys amic:
només una persona
amb qui t'agrada estar.
I amb qui et cal estar.
Persones que se t'instal·len al cor.
Unes paraules molt boniques.
Gràcies a tothom per venir a honrar la memòria d'en Ricardo Santos.
Que Déu us beneeixi. Aneu's-en en pau.
La mà que noten a l'espatlla...
El seu fill és aquí.
I sempre hi serà.
Qui és, vostè?
Encara no ho tinc gaire clar.
Hola, papa.
Em sap greu no haver vingut gaire.
És que no sabia què dir.
Ja estic més bé.
Han passat moltes coses,
però la part bona és
que he fet amics nous.
Quina pau que es veu des d'aquí.
Com si no hagués passat
no hagués passat mai res.
Ja.
Lilly,
va parlar amb mi.
El pallasso.
Quan estàvem sols enmig de la boira.
Què vols dir?
Em va dir que tindré un fill,
i que ell i els seus amics
l'acabaran matant un dia.
Què?
És per això, que em volia matar a mi.
Va dir que, per ell,
el passat, el present i el futur són el mateix,
i que la seva mort era el seu naixement.
Segurament t'ho devia dir per espantar-te.
I si no era per això?
I si veu el temps d'una altra manera?
I si pot anar cap enrere?
Vols dir cap al passat?
Sembla una bogeria, però, ¿i si volgués tornar enrere
i matar algú d'abans que nasquéssim nosaltres?
Els nostres pares.
Suposo...
que seria problema d'algú altre.
Suposo.
Will! Tu has vist el rellotge?
Has dit cinc minuts!
Ja baixo, mama!
Gràcies, vida.
Comandant.
He passat per dir adeu.
Com estàs?
Em fa mal tot.
I no sé què és aquella arrel, però ostres, tu.
Ha fet callar totes les veus de cop.
Per sempre, espero.
- Te'n vas aquesta nit? - Sí,
amb bus fins a Boston
i amb avió cap a Londres al matí.
Tinc un company de fa temps que té un hotel
i em donarà feina a la cuina del restaurant.
Molt bé. Quin luxe.
Escolta, si mai et trobessis amb cap problema,
ja saps a qui trucar.
Te'n dec una.
Bah, me'n sortiré.
Quin problema vols que em trobi, en un hotel?
No perdem el contacte, va.
Explica'm coses d'en Will i la Char.
Em creia que t'era igual.
Tu no ho vagis explicant.
Potser et convindria posar la Natalie Wood
a darrere amb la senyora Grogan.
És llarg, el viatge.
Sí, és veritat.
És l'última? Bé.
Perfecte.
Doncs quan arribis a St. Stephen, ja saps a qui has de buscar.
Els amics de la Rose t'ajudaran.
Gràcies.
- Gràcies per tot. - De res.
De res.
- Aigua. - Gràcies.
Així, ho deixes amb honors, eh?
Si no obro boca, em permeten deixar-ho.
L'exèrcit sempre ho ha sigut tot, per mi.
Però després del que ens ha passat,
ja no hi confio.
Ets la persona ideal per vigilar-los, doncs.
Què vols dir?
Que tu i la Charlotte...
Daixò, m'agradaria que estiguéssiu amb nosaltres.
Per vigilar que els teus excompanys, o qui sigui, de fet,
no vulguin tornar a obrir la gàbia.
N'arribaran més.
Això encara no s'ha acabat.
I he decidit que vendré aquesta finca. La casa.
És que...
Em costa molt, sense en Taniel, no?
I ja sé que demano molt,
però vosaltres dos podríeu fer molta feina aquí.
A més, la cosa aquella
encara trigarà 27 anys a tornar-se a despertar.
Mira, Rose...
És un honor,
però és que ja n'estem més que tips, de Derry.
Oi?
Sí.
És normal.
De veritat.
Doncs jo hauria jurat que havies tirat una bomba fètida.
- Quina pudor que feia. - Ja et vaig dir que era la nebulosa.
Saps què diuen, de Derry?
Que quan te'n vas, te n'oblides.
Això és bo, no?
És això, el que vols?
Oblidar-te'n?
No.
Bé, d'alguna cosa sí, que me'n voldria oblidar.
No parlo de tu, esclar.
Però si és el que ha de ser, no hi puc fer res.
I d'alguna manera potser és una cosa...
D'això me'n recordaré.
Ep.
Doncs res.
Som-hi.
Char. Què passa?
Doncs que m'estic pensant l'oferta de la Rose.
De debò?
És així, com ens vam ficar en aquesta història:
Anant tu a la teva i jo a la meva, m'entens?
Em creia que s'havia acabat. Que prou de missions absurdes.
Sí,
però potser la pròxima missió absurda l'hem de fer els dos junts.
Will.
I si ens quedéssim un temps aquí?
Vull un bolígraf.
Però una cosa:
- m'ajudaràs amb les ovelles? - Ah, jo d'ovelles ni idea, eh?
No penso tocar ni una ovella.
Tu et vas criar en una granja, ja sabràs què has de fer.
- Comencem a practicar, va. - Deixi'm en pau, senyor Hanlon!
Hola, Ronnie.
Si ens en anem, ens en oblidem, oi?
Doncs resulta que em quedo.
Ara ja no me n'oblidaré.
I potser, si t'escric sovint, tu tampoc te n'oblidaràs.
GRÀCIES PER VENIR A DERRY, MAINE. AQUÍ VA NÉIXER EN PAUL BUNYAN
FINS AVIAT!
IT: BENVINGUTS A DERRY
CAPÍTOL U
Ajudeu-me! Ajudeu-me, sisplau!
Ajudeu-me!
On soc?
Els llops. M'estan mirant.
Em miren fixament!
No els deixeu que em mirin, sisplau!
- Senyora Kersh, sisplau. - Sisplau! No m'ignoreu més!
Sisplau, feu-me cas!
Van matar el meu pare. Sé que el van matar.
Vaig veure el seu mocador. Sisplau!
Sisplau.
Al pare
li agradava cantar.
Moltes gràcies.
OCTUBRE DEL 1988
26 ANYS MÉS TARD
Ajudeu-la!
Ajudeu-la, sisplau!
No!
Sí. Nom:
Elfrida Marsh. Aquest cop sí que és morta.
Ai, reina,
no ploris.
Ja saps el que diuen, de Derry:
"La gent que es mor aquí, no es mor de veritat".
Traducció: Dani Solé