Malzone bliver næppe narret endnu en gang, når han gør klar til at slå.
Han svinger og kaster ...
Du godeste! Hvad er det dog, der sker?
Godeftermiddag, alle sammen!
Timerne er aflyst resten af dagen. De ældste elever kan gå hjem.
Alle andre elever bedes gå til samling i skolens auditorium.
Hvem ville få det grimmeste barn?
Skildpadden Bert og Teddy Urin.
Hvad med Lilly Bainbridge og ham Matty?
Hvor ulækkert.
Mine forældre ...
Hvor er lærerne henne?
Kan vi få noget ro?
Vi har en helt særlig forestilling til jer i dag.
Tillad mig at præsentere -
- den uforlignelige Pennywise, den dansende klovn!
Hejsa, unger!
Når jeg lukker mine øjne Drømmer jeg om jer
Jeg ser jeres kønne ansigter Og kommer endda smagen nær
Men du store himmel Hvor gør det mig ked
Hver gang vi må tage
Afsked
Venner.
Venner ...
SAVNET
For pokker da, det er jo hele skolen.
Den driver bare gæk med os, ikke? Den har da ikke taget dem alle sammen.
- Der er kun en måde at finde ud af det. - Kom.
SAVNET RHONDA CHAMBERS
SAVNET PATRICIA STANTON
- Hvem er det? - Det vil jeg slet ikke vide.
De er væk! De er alle sammen væk!
Åh gud, det er Dunleavy. Det er rektor Dunleavy! Hvorfor?
Vent ... Hvordan kunne den tage dem alle sammen? Hvordan?
Venner ...
Nej, nej, nej. Den har taget Will.
Hvorhen?
Sikkert i den retning.
- Hvad skal vi gøre? - Vi må følge sporet.
Vi kan bruge den dolk der til at beskytte os med.
Vi er nødt til at prøve at redde vores ven.
Jeg vil slå den skide klovn ihjel.
Kom.
Af sted.
Sid stille!
- Jeg falder. - Det gjorde du jo ikke på vej hertil.
På denne måde indhenter vi dem aldrig.
Har du måske en bedre ide?
Åh nej! Mælkemanden.
Hvad skal I nu?
- Du kan jo ikke køre bil. - Det kan I da heller ikke.
- Nej, men du har kun ét øje. - Min onkel Mike har en lastbil.
- Har du fået lov at køre den? - Nej, men jeg har siddet ved siden af.
Tag den nu, sønnike.
Tag nu den skide telefon.
Tag den nu, Will.
Fandens.
Hallo? Will?
Will?
Hvem er det?
Hvad skræmmer manden uden frygt?
- Det gør du. - Nej, nej, nej.
Det gør vi.
Hvor er jeg? Hallo? Er der nogen?
Will, jeg er her, min søn!
- Hallo? Jeg er bange. - Ja, det er du.
Det skal du ikke være, Will. Jeg er her. Bare sig mig, hvor du er, sønnike.
Sig mig ... Hallo?
Will? Will!
Ind i vognen igen med Willydrengen. Så holder han sig frisk.
- Hør her... - Så smager kødet dobbelt så lækkert.
Du rører ikke min søn! Du rører ham ikke. Er du med?
Så flår jeg dit hjerte ud! Du rører ikke ...
Hallo? Will!
Lad mig være i fred.
Dick! Dick, luk op!
Dick!
Gør det nu, Dick.
Dick, luk op. Jeg kan høre dig!
Jeg siger det ikke igen.
- Slut dig til os. - Gør det nu.
Jeg kommer ind.
Nej, nej. Det må du ikke. Lad være.
Hvad fanden sker der? Hvad laver du?
- Jeg kan ikke holde det ud mere. - Hør nu på mig ...
De vil ikke tie stille.
Hold kæft. Hold kæft!
Hold nu kæft. Hold så kæft!
Vi har altså ikke tid til det her. Jeg har brug for dig.
- Tilbage! - Rolig nu.
- Rolig, rolig. - Det er jeres skyld.
I gjorde det.
- Undskyld. - I har lavet koks i mit hoved.
Det er jeg ked af, men du skal lige høre efter.
Og nu er der ingen anden udvej. Der er ingen anden udvej.
Dick, nej! Den har Will!
Den har Will!
Den har min dreng, og jeg ved ikke, hvor han er.
Så jeg spørger dig ... Jeg beder dig ...
Jeg beder dig om at hjælpe mig med at finde ham.
Jeg sværger ved mit liv, at jeg vil gøre alt, hvad der står i min magt ...
Jeg vil gøre alt ... Se på mig!
Jeg vil gøre alt, hvad der står i min magt for at hjælpe dig.
Jeg vil endda trykke på aftrækkeren selv.
Hjælp mig ...
Hjælp mig med at finde min dreng.
Hr. general. Jeg har lige hørt, at major Hanlon er forsvundet.
- Han tvang sig vej ud ad porten. - Vi har ikke brug for ham mere.
Han kan ikke standse os nu.
Han havde tilsyneladende også en anden flyver med i bilen. Hallorann.
- Kom nu, Dick. - Koldt.
- Jeg ved det godt. - Det er for koldt, Lee.
- Kom. - Det er alt for koldt.
Hvad? Hvad? Du sagde, vi ville være i sikkerhed her!
- Du sagde, vi ville være i sikkerhed. - Jeg beklager.
Du løj for mig, Leroy. Du er en løgner!
Jeg ved det godt, Charlotte, men jeg skal nok redde ham.
- Jeg ringer lige tilbage, John. - Jeg sværger. Jeg skal nok få Will hjem.
Dick skal nok hjælpe os.
Hvordan? Hvordan kan du hjælpe os?
Hør på mig. Hør nu her.
Der er intet stærkere end båndet mellem mor og søn.
Det er det stærkeste. Så hvis du kunne prøve at skabe forbindelse ...
- Det gør ingen forskel. - Hvad siger du?
Selv hvis han finder din søn, har I ikke en chance mod den skabning.
- Skal vi så bare opgive vores søn? - Selvfølgelig ikke.
Men hvis mr. Hallorann kan gøre for os, hvad han gjorde for generalen -
- kan vi måske bremse skabningen og redde jeres søn.
Hvordan?
Ved at bruge hans evner til at finde et sidste artefakt.
Dolken.
Hvilken dolk?
Så hvis dolken er lavet af samme materiale -
- kan vi bruge den som erstatning for en søjle og låse buret igen.
Præcis, og forhåbentlig redde jeres søn.
Men mr. Hallorann skal finde den, før den når hertil.
På flodens sydlige bred står en stor fyr.
Et dødt træ, der har stået der siden før vores forfædre.
Længere ude end det -
- kan dolkens energi ikke forbinde sig til de andre søjler og genskabe buret.
Den sydlige bred.
Der er floden smallest, så skabningen vil nok forsøge at gå over der.
Hvordan forbinder vi dolkens energi med søjlernes?
Jorden fungerer som leder.
Dolken skal begraves, præcis som de andre søjler blev.
- Det er vores eneste håb. - I er en flok tåber.
Jeg kan ikke engang høre, hvad jeg selv tænker.
Hvordan skal jeg finde en dolk?
Jeg kan hjælpe med at få stemmerne i dit hoved til at tie -
- men så må du også stole på mig.
Hvordan?
Du skal forbinde dig til dolkens energi.
Det her er lavet af maturin-rod.
Du bliver forbundet til alt i det univers, som det onde kommer fra -
- men det er ikke alt dér, der er ondt.
Får teen stemmerne til at tie?
Når en dør i sindet går op, må en anden nødvendigvis lukke sig.
- Hvor lang tid tager det? - Ikke længe.
Men husk: Hvad du end gør, så gå ikke ...
Kør hurtigere, Marge.
Det er en mælkebil. Jeg kører, så hurtigt jeg kan.
- Sømmet i bund! - Jeg prøver jo.
- Vi er nødt til at indhente den! - Pas på hullet!
- Kom I noget til? - Marge, hvad helvede?
Ingen med to øjne ville have set det hul!
Hvad er der?
Lilly, du har blod i ansigtet. Er du okay?
Dolken. Hvor er den?
Vi er nødt til at finde den.
Det gør vi også. Den må jo være her et sted.
Der er den.
Nej, rør den ikke! Jeg kan godt selv.
- Hvorfor snerrer du sådan? - Hold dog kæft, Ronnie.
Hold nu bare kæft.
Vi har ikke tid til det her. Vi må videre.
- Fokusér, mr. Hallorann. - Dolken! Jeg kan se den.
Hvor? Hvor, Dick?
Wills venner. Wills venner.
- Ronnie? - Pigerne. De har den.
- Min lille Ronnie. - De slås om den.
De leder efter ... De leder efter Will.
Han kan hjælpe os med at finde den. Vi må af sted nu.
Kør.
- Jeg kan næsten ikke se noget. - Er det nu også den rigtige vej?
Vi nærmer os.
Der er noget, jeg ikke forstår. Hvis dolken virkelig er så stærk -
- hvorfor er min datter og hendes venner så i fare?
Dolken er et vildfarent fragment af den komet, skabningen kom hertil med.
Den er taget fra nedslagsstedet under huset på Neibolt Street.
Som alle vildfarne genstande vil den bare gerne hjem.
Jo længere den kommer væk fra det sted, hvor den hører hjemme -
- des mere skader den ens sind.
- Man bliver vanvittig. - Dolken vil gøre modstand.
Den kæmper imod med en styrke, I slet ikke kan forestille jer.
Der er noget galt med den tingest.
Hvorfor kigger I sådan på mig?
- Det gør vi heller ikke. - Jo, I gør.
I ser på mig, som om jeg er vanvittig.
Lilly, hvorfor giver du os ikke bare dolken?
I har aldrig stolet på mig. I udnyttede mig bare.
Du ville bare redde din åndssvage far!
Og du har mistet alle dine andre, åndssvage venner.
Nej! Jeg er nødt til at vende om!
Ellers dør vi alle sammen. Kan I ikke se det?
- Ronnie havde ret. - Nej, jeg havde ikke.
Stop!
Det er dolken, der får dig til at tænke sådan.
- Kan I ikke se, at jeg trækker jer ned? - Det passer ikke.
Lilly, det er ikke dig!
Hør på mig! Du er en redningsflåde, for helvede!
Ron, Marge ...
Det må I undskylde.
Det skal du ikke undskylde. Det var ikke dig.
Vi skiftes til at holde den fra nu af, okay?
Hvad fanden ...
Venner ...
Se.
- Tror I, det er der, Will er? - Lad os finde ud af det.
- For fanden ... - Hvad er der galt?
Alle de børn, der flyder på isen.
Isen? Åh nej, den er allerede på floden.
Vi når ikke frem til børnene i tide. Ikke før den er forbi det døde træ.
Jeg kan se den. Klovnen.
- Vi kan gøre den langsommere. - Hvordan?
Dick har været inde i skabningens hoved før.
Den dag i helikopteren.
Dick. Dick! Kan du gøre det igen?
Kan du prøve? Dick!
Der er han. Will!
- Will. - Will!
Will!
- Will! - Will ...
Prøv at trække ham ned.
Næh, hvem er det, der har sluttet sig til cirkusset?
Fjolset.
Freaken.
Fiaskoen.
Men hvem er hvem?
Det er også lige meget. Der er plads til jer alle.
Hvor er han?
Hvor blev hun af?
Jeg har altid spekuleret på, hvordan du ville smage, Margaret Tozier.
Tozier?
Men det er ikke endnu. Du er ikke en Tozier endnu.
Først kommer kærligheden, så ægteskabet -
- og så kommer Richie i barnevognen.
Medmindre ... medmindre han dør med dig.
Jeg aner ikke, hvad du taler om.
SAVNET RICHIE TOZIER
Din søn.
Genkender du slet ikke din lille dreng?
Frugten af dine stinkende lænder og hans beskidte venner -
- bliver min død.
Eller er det min fødsel?
Nu kan jeg ikke huske det.
I morgen? I går? Det hele er det samme for lille Pennywise.
Men det er ikke altid let at være spærret inde i et bur -
- på et sted, i en tid.
Men de kan ikke spærre mig inde. Ikke dem og heller ikke dig.
Dyt-dyt, Margie!
Marge!
- Hvad skete der? - Det ved jeg ikke.
Will! Will!
- Du lever! - Hvad skete der?
Er du uskadt?
- Will? Sønnike! - Far!
- Ronnie! - Far!
Er du uskadt?
Gå du bare over til din mor. Gå så.
Klovnen havde nær ædt Marge.
Rolig nu. Vi går over i bilen.
- Hvor er dolken? - Her.
Kom så, over på den anden bred. Vågn op. Over på den anden bred.
Min lille skat!
Det døde træ er den vej, ikke?
Rose sagde, at dolken vil gøre modstand. Vi gør det sammen.
- Nej! - Far!
- Will! Kom tilbage!
Ronnie! Ronnie!
Lig stille, Taniel. Se på mig. Træk vejret dybt.
Taniel? Taniel? Fandens.
Far! Far!
Jeg er okay. Hør her. Tag dolken.
Tag den, og hold dig skjult i tågen.
Du skal begrave dolken ovre ved træets fod.
Få fat i major Hanlon, og Hallorann må ikke slippe væk.
Så falder skabningen i søvn, og det hele holder op.
- Jeg kan ikke. - Jo, du kan.
- Nej. - Hvorfor ikke?
Jeg er bange.
- Jeg er ikke ligesom dig. - Det behøver du heller ikke være, vel?
Det ønsker jeg heller ikke. Du skal bare være dig selv, ikke også?
Jeg elsker dig, sønnike. Jeg elsker dig, som du er.
Gå så. Af sted.
Kom så.
Gå hen og hent efter Hallorann.
Bob? Bob?
Bob?
Bob! Er der noget galt, min ven?
Papa, papa. Godt, du har det bedre.
Hvor er jeg? Hvad sker der?
Du må drikke lidt mindre brændevin, Robert.
Vi fandt dig ude bagved i en grøft. Du ser ud til at have slået dig slemt.
Jeg er ikke Bob Gray.
Hvem er du så? Peter Kanin?
Du vover at tale til mig på den måde. Jeg er en gud. Jeg opsluger verdener!
Du har da vist slået hovedet lidt, Bob.
Nej, nej, nej, nej.
Så de os?
- Det ved jeg ikke. Hvor er vi? - Jeg kan ikke se en skid.
Jeg troede, de var de gode. Hvorfor slog de ham manden ihjel?
Venner, det skal nok gå. Vi skal bare bevare roen.
Vi må gå uden om træet, så de ikke får øje på os.
Hvad fanden tror du, du laver herude? Hvor skal børnene hen?
Svar mig, major!
Hvis du ikke svarer, bliver det værst for dig selv.
- Der er træet. - Kom så.
- Jeg kan ikke. - Hvad mener du?
- Den vil ikke give mig lov. - Det er dolken.
- Nej! Nej, Will! - Den vil hjem.
- Du skal ikke lytte til den. - Giv den nu bare til os.
- Giv den nu til os! - Lad os hjælpe dig, Will.
- Så er det hele overstået. - Hjælp mig med at vende om.
I alle disse år har jeg spekuleret på, om du virkelig fandtes -
- eller kun var et produkt af en lille drengs mareridt.
Men når jeg ser på dig, kan jeg se, at du er begge dele.
Jeg ved ikke, om du kan høre mig -
- men hvad det end er, Hallorann har gjort ved dig, så kan vi ordne det.
Listige, listige Dicky!
Hvem er det, Bob?
Jeg er ikke ... Bob!
- Listige Dicky Dicky. - Hør. Hør!
Nej!
Ned på knæ!
Jeg prøvede, mand. Jeg prøvede virkelig.
Der sker ikke noget. Du er fri.
Du kan bare gå.
Dig kender jeg.
Jeg glemmer aldrig en lugt.
Stands. Hvad laver du?
- Nu kan du se det! - Bliv der!
Bliv der! Ellers får du med mig at bestille.
Gå hen og se til generalen.
Hr. oberst, De må standse den!
Hvis den kommer forbi træet, er det ude med os alle!
Hør nu på mig!
Denne mand er en forræder. Ignorer ham, soldater.
Smid den!
Du skal ikke være bange. Bare bliv ved!
Hallo, du der. Det ser da svært ud.
Hvis I hiver mere i den, kan det være den går i stykker.
Farvel, tabere.
Lee!
Leroy!
Kom nu, Ronnie! Du kan godt!
- Hvad kan du se? - Et skide mirakel.
- Will! - Bliv ved! Det virker!
Ronnie! Ronnie!
For fanden!
Fandens, fandens!
Livligt publikum.
Jeg troede, jeg var ... Will? Hvor er Will?
- Han har det fint. - Har han det fint?
Han har det fint ...
Den er væk.
Der til sidst ...
Var det bare mig, eller kunne I også mærke noget?
Som et par ekstra hænder.
Rich.
Jeg kunne også mærke ham. Det kunne jeg.
Vi gjorde det.
- Ronnie! Lille skat! - Far!
- Will! - Mor!
Will, kom her, lille skat.
Hej, alle sammen.
Jeg kendte kun Rich i en måneds tid.
Nu tænker I sikkert: "Hvor godt kan man så overhovedet kende nogen?"
"Hvis I ikke var bedste venner, hvorfor taler du så til hans begravelse?"
Men måske giver det slet ikke mening at tale om gode eller dårlige venner.
Måske skulle vi bare sige venner.
Dem, der står ved vores side, når vi er kede af det ...
... og som gør, at vi føler os mindre ensomme.
Måske er sådanne venner altid nogen, det er værd at bekymre sig for -
- og håbe på og leve for.
Måske er de også værd at dø for.
Om nødvendigt.
Det lærte Rich mig også.
Der er ikke gode venner eller dårlige venner.
Der er kun mennesker, man har lyst til at være sammen med ...
... og har brug for at være sammen med.
Mennesker, der har taget bo i dit hjerte.
Tak for de fine ord.
Og tak til alle, der er kommet for at ære Ricardo Santos' minde.
Gud velsigne jer.
Den hånd, I kan mærke på skulderen ...
Det er jeres dreng.
Han vil altid være der.
Hvem er du?
Det ved jeg ikke helt endnu.
Hej, far.
Undskyld, jeg ikke har været her så tit.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle sige.
Jeg har det bedre nu. Der er sket så meget.
Den gode nyhed er, at jeg har fået nye venner.
Alt ser så fredeligt ud heroppefra.
Nærmest som om her slet ikke er sket noget.
Ja.
Lil.
Den talte til mig.
Klovnen. Da vi var alene i tågen.
Hvad mener du?
Den sagde, at jeg får en søn, og at han og hans venner ...
... at de dræber ham engang i fremtiden.
Hvad?
Det var derfor, han ville slå mig ihjel.
Han sagde, at for ham er fortid, nutid og fremtid det samme -
- og at hans død faktisk er hans fødsel.
Det sagde han vel bare for at skræmme dig.
Hvad hvis det passer?
Hvad hvis han ser tiden på en anden måde?
Hvad hvis han kan gå baglæns?
Mener du til fortiden?
Jeg ved godt, det lyder helt skørt -
- men hvad hvis han går tilbage og dræber nogen, fra før vi blev født?
Vores forældre for eksempel?
Jamen det ...
Det må nogen andre tage sig af.
Det må de vel.
- Will, du sagde fem minutter! - Jeg kommer nu, mor.
Tak, min skat.
Hr. major.
- Jeg kom bare for at sige farvel. - Hvordan går det?
Alting gør ondt -
- men hvad det end var for en rod, så fik den stemmerne til at tie.
Forhåbentlig for altid.
- Rejser du i aften? - Ja.
Bussen til Boston og et fly til London i morgen tidlig.
En gammel ven har et hotel der. Jeg kan få lov at lave mad.
Det lyder fornemt.
Husk, at hvis du nogensinde får problemer, så kan du altid ringe til mig.
- Jeg skylder dig en tjeneste. - Jeg klarer mig nok.
Hvor svært kan det være at arbejde på hotel?
Du holder kontakten, ikke? Jeg vil vide, hvordan det går med Will og Char.
Jeg troede, du var ligeglad.
Sig det ikke til nogen.
Det kan være, Natalie Wood skal om på bagsædet. Det er en lang køretur.
Det er rigtig nok. Er det den sidste?
Godt.
Når du kommer til grænseovergangen, ved du, hvem du skal se efter.
Roses venner vil hjælpe dig.
Tak.
- For alt. - Det var så lidt.
- Værsgo. - Tak.
Så du blev hjemsendt med fine papirer?
Ja. Jeg skal bare love at holde kæft, så kan jeg få lov at gå.
Militæret har været hele mit liv, men efter det, der skete for min familie ...
Jeg har mistet tilliden.
Jamen så er du jo den helt rigtige til at holde øje med dem.
- Hvad mener du? - Dig og Charlotte.
Jeg kunne godt tænke mig, at I sluttede jer til os.
Vi må sikre os, at der aldrig er nogen, der prøver at åbne det bur igen.
Der vil komme flere. Historien slutter ikke her.
Jeg har besluttet at sælge gården.
Det er for meget uden Taniel.
Jeg ved godt, det er meget at bede om -
- men I to kunne virkelig hjælpe.
Desuden går der 27 år, før den skabning vågner igen.
Rose, det er pænt af dig -
- men jeg tror, min familie og jeg har fået nok af Derry.
- Ikke sandt? - Jo.
Jeg forstår det godt. Det gør jeg.
Jeg var sikker på, at du smed den stinkbombe.
- Den lugtede så grimt! - Det var jo stjernestøv.
Du ved godt, hvad man siger om Derry, ikke?
Når man forlader byen, glemmer man.
Det er da godt, ikke?
Er det det, du ønsker?
At glemme?
Nej. Der er selvfølgelig noget, jeg helst vil glemme.
Men ikke dig.
Men hvis det er sådan, det er, så er det sådan.
Så på en måde er det noget ...
Det glemmer jeg ikke.
Unger!
Nå, lad os komme af sted.
Char, hvad er der?
Jeg tænker bare på Roses tilbud.
Seriøst?
Det var jo sådan, vi rodede os ud i alt det her.
Fordi vi havde hver vores lille korstog.
Var vi ikke enige? Ikke flere tåbelige missioner.
Jo, men den næste tåbelige mission kunne jo være et fælles projekt.
Will ... Hvad siger du til at blive?
Jeg skal lige bruge en kuglepen.
Så skal vi lige have afklaret, om du vil hjælpe mig med fårene?
Det skal jeg ikke have noget at gøre med. Jeg rører ikke får.
Det er dig, der er vokset op på en bondegård.
Lad mig være, mr. Hanlon!
Kære Ronnie. Hvis vi rejser, glemmer vi, ikke sandt?
Det lader til, at jeg bliver boende, så måske behøver jeg ikke at glemme -
- og hvis jeg skriver til dig tit nok, behøver du heller ikke glemme.
TAK FOR BESØGET KOM SNART IGEN!
VELKOMMEN TIL DERRY
Hjælp mig! Hjælp mig! Hvor er jeg? Ulvene!
Hvor er jeg? Ulvene stirrer på mig. Det må de ikke.
- Mrs. Kersh, fald nu til ro. - Ignorer mig ikke. Hør på mig!
De dræbte min far. Det ved jeg bare!
Jeg så lommetørklædet. Hjælp mig nu!
Min far ... holdt af at synge.
Mange tak.
OKTOBER 1988 26 ÅR SENERE
Hjælp hende! Så hjælp hende dog!
Nej!
Ja? Navnet? Elfrida Marsh. Denne gang er hun virkelig død.
Lille ven, du skal ikke være ked af det.
Du ved, hvad man siger om Derry.
Her er der aldrig rigtig nogen, der dør.
Oversat af: Neel Rocco